ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний №322/1337/25    Головуючий в 1 інст.Губанов Р.О. 
Провадження №33/807/772/26       Доповідач в 2 інст.Дадашева С.В.
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2026 року     місто Запоріжжя

Суд апеляційної інстанції у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Дадашевої С.В., за участю захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Кравчуна Д.В., розглянув в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 за апеляційною скаргою захисника останнього – адвоката Кравчуна Д.В. на постанову Олександівського районного суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2026 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік,
стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 665,60 коп.

Згідно з постановою суду, 31 серпня 2025 року о 01-33 годині на 59 км автодороги Запоріжжя – Донецьк, в селищі Новомиколаївка в Запорізькому районі Запорізької області, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом SUBARU OUTBACK д.н.з. НОМЕР_2 в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат Кравчун Д.В. просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що з матеріалів справи та відеозаписів убачається, що поліцейські безпідставно зупинили транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 , відсутня безперервність відеозапису, відеозапис не відображає фактичних обставин справи, огляд ОСОБА_1 мав бути проведений у відповідності до вимог ст.266-1 КУпАП, оскільки останній є військовослужбовцем.
У період з 28 серпня 2025 року по 01 вересня 2025 року був відряджений у зв`язку із службовою необхідністю. 

В судове засідання апеляційного суду особа, яка притягнуто до адміністративної відповідальності, -  ОСОБА_1 не з`явився, захисник останнього - адвокат Кравчун Д.В. зазначив про обізнаність  ОСОБА_1  про день, час та місце судового засідання, вважав за можливе здійснювати апеляційний розгляд за відсутності  ОСОБА_1 , зазначив, що вказане питання та правова позиція між ним та  ОСОБА_1 узгоджені. 
З урахуванням викладених обставин, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу без участі  ОСОБА_1 , що узгоджується з положеннями ст.294 КУпАП.
Заслухавши аргументи захисника особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності ( ОСОБА_1 ) - адвоката Кравчуна Д.В., який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд доходить таких висновків.
Згідно з вимогами ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При апеляційному розгляді встановлено таке.
Висновки суду щодо наявності в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України), засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно з`ясовані обставини справи, дотримані вимоги закону щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Порушення  ОСОБА_1 вимог п.2.9«а» ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена відомостями, що містяться:
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №439145 від 31 серпня 2025 року, згідно з яким, 31 серпня 2025 року о 01-33 годині в селищі Новомиколаївка автодороги Запоріжжя – Донецьк на 59 км, ОСОБА_1 керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу зі згоди водія проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу «ALCOTEST DRAGER», результат огляду, тест 2924, проба позитивна 2,99 ‰. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР, чим порушив п. 2.9а ПДР, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП;
- у реєстрації телеграми до ГУНП в Запорізькій області, відповідно до якої, ЄО№3852 від 31 серпня 2025 року о 01:59 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 31 серпня 2025 року о 01:59 за адресою: Запорізький район с-ще Новомиколаївка, вулиця Блок Пост, БП 3-03, потрібен наряд ГРПП, зупинили авто Субару АХ31340Х під керуванням гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає: АДРЕСА_1 , який керував ТЗ з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Заявник: Аносов. По прибуттю на місце події було встановлено, що на БП 3-03, було зупинено авто Субару АХ31340Х, під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (цивільний) мешкає: АДРЕСА_1 , який керував ТЗ з явними ознаками алкогольного сп`яніння. На місці події водію ОСОБА_1 , було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння, тест позитивний та склав 2.99 проміле. Відносно ОСОБА_1 складено адміністративний протокол за ч.1 ст.130 КУпАП;
- у роздруківці тесту газоаналізатору Alcotest 6810, тест №2924, проведений 31 серпня 2025 року о 02-01 год., результат тесту 2,99‰;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, відповідно до якого огляд ОСОБА_2 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння кінцівок рук, порушення координації рухів, за допомогою Alcotest Drager 6810, результат огляду на стан сп`яніння: позитивна 2,99‰. З результатом ОСОБА_2 згоден;
- у направленні на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 31 серпня 2025 року, згідно з яким у результаті огляду ОСОБА_1 , проведеного поліцейським, у останнього виявлено ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння кінцівок рук, порушення координації рухів. Огляд проводився за допомогою «ALCOTEST 6810»;
- у довідці про відсутність повторності за ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 . Згідно з базою даних «Адмінпрактика» Інформаційного порталу Національної поліції, посвідчення водія отримував 12 жовтня 2023 року категорії «В». Посвідчення водія вилучено та зберігається в ВнП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області;
- відеозаписом події, який узгоджується із обставинами, вказаними в протоколі та долучених до нього матеріалах.
Зазначені докази у їх сукупності підтверджують те, що ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ст.130 КУпАП (порушення вимог п.2.9 «а» ПДР України), при викладених в постанові суду обставинах.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, є обґрунтованими, належним чином вмотивованими та повністю відповідають фактичним обставинам справи, ґрунтуються на досліджених доказах, які є належними і допустимими.
Згідно з оскаржуваною постановою, 06 квітня 2026 року захисником Рикуном А.В. було заявлено ряд клопотань, зокрема:
1) про визнання результатів огляду недійсними (далі – клопотання №1);
2) про визнання недопустимими та недостовірними доказами (далі – клопотання №2)
3) про закриття провадження у справі (далі – клопотання №3).
4) про призначення покарання з урахуванням принципу індивідуалізації (далі – клопотання №4). 
Зі змісту клопотання №1 випливає, що огляд ОСОБА_1 проведено за допомогою спеціального пристрою, який не міг бути використаний, з огляду на те, що не було здійснено його градуювання (калібрування) у визначені інструкцією терміни. 
Зі змісту клопотання №2 випливає, що СД-диск з відеозаписом, який був долучений до матеріалів справи, на думку захисника, є неналежним доказом; що наявне в матеріалах справи направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, взагалі не складалось та відповідно ОСОБА_1 не вручалося. 
Клопотання № 3 ґрунтується на тому, що з урахуванням встановлених фактичних обставин, дії ОСОБА_1 підлягають кваліфікації за ст.172-20 КУпАП; що огляд проведено поліцейським, а не представником ВСП в порядку ст. 266-1 КУпАП; що фабула протоколу про адміністративне правопорушення не відповідає обставинам справи; що вся процедура огляду, яку застосували до останнього поліцейські, є недійсною, а її результати є недопустимими доказами, а згода чи незгода військовослужбовця пройти огляд чи його фактичне проходження значення не має, оскільки норма ст.266-1 КУпАП має імперативний характер. 
Клопотання №4 обґрунтовуються прецедентною практикою судів першої і апеляційної інстанції, а також аналогією закону (ст. 69 КК України).
Захисник у судовому засіданні 20 квітня 2026 року підтримав подані клопотання.
При апеляційному розгляді справи захисник ОСОБА_1 – адвокат Кравун Д.В. навів доводи, які є аналогічними тим, що містяться в апеляційній скарзі. 
Доводи сторони захисту про безпідставність зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 не є слушними, з огляду на місце зупинки.
В матеріалах справи відсутні дані про те, що ОСОБА_1 на місці зупинки транспортного засобу оспорював законність такої зупинки. 
Більш того, відповідно до п.11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Поліцейський, згідно з п.п.2, 3 ч.1 ст.32 Закону України "Про Національну поліцію", має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, у таких випадках: якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю. 
Із долученого до матеріалів справи відеозапису убачається, що при зупинці транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівники поліції діяли в межах своїх повноважень та у спосіб, встановлений Законом України "Про Національну поліцію" та Законом України "Про правовий режим воєнного стану". Порушень працівниками поліції вимог чинного законодавства не встановлено.

Стосовно доводів апелянта щодо відсутності безперервного відеозапису події, то суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.
Право поліцейського на фото та відеофіксування за допомогою технічних приладів і технічних засобів закріплено у Законі України «Про Національну поліцію» (ст.31) та Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року №1026 і зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 11 січня 2019 року за №28/32999.
З самих відеозаписів є очевидним, що ці записи здійснювались працівниками поліції, які оформлювали адміністративний матеріал.
Ніким не заперечується того факту, що події за участю ОСОБА_1 , що зафіксовані вищевказаними відеозаписами, мали місце, та відносяться саме до цієї справи.
Більш того, вказані відеозаписи не є єдиними доказами у справі, ці записи узгоджується з іншими доказами, на які послався суд в своїй постанові.
Те, що самі відеозаписи складаються з окремих файлів, само по собі не вказує на недопустимість вказаних відеозаписів як доказів.
Відомостей про те, що відеофіксація здійснювалась за допомогою недозволенного технічного засобу чи з порушенням вимог закону, в матеріалах справи немає.

Доводи захисника-адвоката Кравчуна Д.В. в апеляційній скарзі про те, що огляд ОСОБА_1 , як військовослужбовця, мав здійснюватись в порядку, передбаченому ст.266-1 КУпАП, є безпідставними. Ці доводи ґрунтуються на помилковому розумінні норм права.
Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.266-1 КУпАП військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
У разі незгоди військовозобов`язаного та резервіста під час проходження зборів, а також військовослужбовця Збройних Сил України на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, уповноваженими особами з використанням спеціальних технічних засобів та тестів або у разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
З матеріалів справи, серед іншого і з відеозапису, убачається, що ОСОБА_1 керував не військовим автомобілем на час його зупинки працівниками поліції, а транспортним засобом, який належить іншій фізичній особі, та не виконував у той час завдання, пов`язаного з військовою службою. Більш того, наголошував на тому, що він «цивільний», неодноразово підтвердив факт керування ним транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, пропонував працівникам поліції якось домовитися. 
Отже, підстав для застосування процедури, передбаченої ст.266-1 КУпАП не було.
Окрім того, відповідно до вимог ст.15 КУпАП, військовослужбовці несуть відповідальність за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, на загальних підставах. 
Тому, в цьому випадку адміністративні матеріали оформлені та протокол про адміністративне правопорушення обґрунтовано складені працівником поліції, що повністю відповідає вимогам ст.255 КУпАП. 
Об`єктивних даних, які б давали підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
На думку апеляційного суду, працівниками поліції дотримано вимоги законодавства про адміністративні правопорушення та Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак сп`яніння №1452/735 та після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, відмови останнього від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу за допомогою технічного засобу, направлено останнього на огляд до відповідного медичного закладу.
Наявними в справі доказами поза розумним сумнівом підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 складений з дотриманням вимог ст.ст.254-256 КУпАП та містить всі необхідні для розгляду справи відомості, якихось істотних недоліків при його складанні, які б тягли за собою визнання цього протоколу недопустимим доказом, не убачається. Достовірність відомостей, зазначених у протоколі, сумнівів не викликає, оскільки ці відомості узгоджуються з іншими доказами, доданими до протоколу.
Об`єктивних даних, які б давали обґрунтовані підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення та інші адміністративні матеріали складені не уповноваженими особами, в матеріалах справи немає.
Всі докази, додані до протоколу, узгоджуються між собою та істотних суперечностей не мають.
Достовірність цих доказів апелянтом у встановленому законом порядку не спростовано.
Вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення підтверджується як відомостями з протоколу про адміністративне правопорушення, так і доданими до протоколу доказами, які дослідив суд першої інстанції при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Підсумовуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог закону при розгляді цієї справи, в повному обсязі з`ясував обставини справи, дослідив всі докази, які наявні в матеріалах справи, надав цим доказам правильну оцінку.
Оскаржувана постанова суду містить всі відомості, передбачені ст.283 КУпАП, та є належним чином вмотивованою.
При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст.33 КУпАП, оскільки наклав стягнення у межах, встановлених цим Кодексом.
Порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу захисника – адвоката Кравчуна Д.В. залишити без задоволення. 
Постанову Олександівського районного суду м.Запоріжжя від 20 квітня 2026 року щодо  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького
апеляційного суду      С.В. Дадашева
Дата документу  Справа № 322/1337/25