Справа № 147/1309/26 
Провадження № 3/147/713/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 липня 2026 року с-ще Тростянець 

Суддя Тростянецького районного суду Вінницької області Мудрак А.М. розглянувши справу про адміністративне правопорушення щодо 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаює за адресою: АДРЕСА_2 , 

за ч.1 ст. 172-10 КУпАП,

в с т а н о в и в:
згідно з протоколом А1890 №69/26 від 21.04.2026, 21.04.2026 близько 08 год. 00 хв ОСОБА_1 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 9, 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 12 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», перебуваючи в місці тимчасового розміщення 1 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_3 відмовився виконувати законні вимоги командира, визначені наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 21.03.2026 №1446 «Про складання військової присяги військовослужбовцями, призваними за мобілізацією», а саме відмовився скласти Військову присягу на вірність Українському народові, мотивуючи це особистими релігійними переконаннями
Дії солдата ОСОБА_1 кваліфіковані за ч.1 ст. 172-10 КУпАП.
ОСОБА_1 , будучи повідомленим про розгляд справи в судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення розгляду справи до суду до початку судового засідання не надходило. 
Захисник Басюк Л.М., будучи повідомлений про розгляду справи в судове засідання не з`явилася, при цьому подала клопотання про розгляд справи без її участі. Також захисник подала додаткові письмові пояснення та заперечення, в яких просить, зокрема оцінити дооформлені матеріали у сукупності з протоколом А1890 № 69/26 від 21.04.2026 та попередньо поданими захистом доказами, закрити провадження щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-10 КУпАП. При цьому зазначає, що дооформлення усунуло лише частину формальних недоліків, зазначених у постанові суду від 11.06.2026: подано засвідчені витяги, які стосуються зарахування ОСОБА_1 до списків частини та службового статусу майора ОСОБА_2 . Водночас нові документи не доводять обов`язкового елемента складу правопорушення існування, зміст і доведення до ОСОБА_1 конкретної законної вимоги командира саме 21.04.2026 близько 08:00 год. і створюють нові істотні суперечності. 
Зазначає, що захист не просить суд визначати замість командування порядок проходження служби і не стверджує, що саме подання медичного звернення автоматично зупиняло виконання службових обов`язків. Питання цієї справи є вужчим: чи довела військова частина поза розумним сумнівом усі ознаки відмови від виконання конкретної законної вимоги, описаної у протоколі. Жодного окремого наказу, яким для ОСОБА_1 або відповідної групи встановлено інший день і час 21.04.2026 близько 08:00 год. дооформлені матеріали не містять. Не додано й доказів конкретної усної вимоги цього дня: хто її віддав, які точні слова використав, де перебували учасники, чи було оголошено нові час і місце ритуалу, чи було надано текст присяги та реальну можливість пройти встановлену процедуру. 
Наказ № 1446 не може ретроспективно створювати законну вимогу на 15.03.2026, оскільки він датований 21.03.2026. Так само він не може без нового розпорядчого рішення бути доказом вимоги 21.04.2026. Суд не вправі замінити відсутню у матеріалах конкретну вимогу загальним обов`язком військовослужбовця або самостійно реконструювати іншу фабулу події.
Акт фіксації відмови від 21.04.2026 одночасно стверджує, що ОСОБА_1 відмовився від надання пояснень, отримання копії протоколу, участі у судовому засіданні та повідомлення про дату й час розгляду справи. Однак на звороті самого протоколу № 69/26 наявні власноручні письмові пояснення ОСОБА_1 , його підпис після роз`яснення прав, підпис про отримання другого примірника, підпис у графі про повідомлення щодо розгляду. Отже, акт містить твердження, які спростовуються первинним процесуальним документом тієї самої дати. 
Крім того, акт і фабула протоколу без наведення джерела приписують ОСОБА_1 «особисті релігійні переконання». Натомість його власноручний текст у протоколі пов`язує позицію з погіршенням здоров`я, зверненнями до медичного підрозділу та заявою про дообстеження. ОСОБА_3 первинних пояснень свідків із викладом дослівної вимоги та відповіді ОСОБА_4 матеріали не містять, у акті наведено лише однакові оціночні формули. 
Зважаючи на сповіщення ОСОБА_1 та його захисника про розгляд справи про адміністративне правопорушення, наявність заяви захисника про розгляд справи у її відсутності, судом вирішено провести розгляд справи у відсутності ОСОБА_1 та захисника, що не суперечить правовим приписам ч.2 ст. 268 КУпАП.
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-10 КУпАП, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно зі ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП під час розгляду справи про адміністративне правопорушення суддя повинен з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь - які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган ( посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, тощо. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з ч.1 ст. 172-10 КУпАП відповідальність настає у випадку відмови від виконання законних вимог командира (начальника). 
Відповідно до ч.1 ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається з протоколу №А1890 №69/26 про адміністративне правопорушення від 21.04.2026, у вину ОСОБА_1 поставлено вчинення 21 квітня 2026 року правопорушення передбаченого ч.1 ст. 172-20 КУпАП – відмова скласти військову присягу.
В той же час, як вбачається з долучених до матеріалів справи наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1446 від 21.03.2026 про складення військової присяги військовослужбовців призваних за мобілізацією курсантів 1 навчального батальйону, наказано складення військової присяги на вірність українському народові військовослужбовцями військової служби призваних за мобілізацією, курсантами 1 навчального батальйону у кількості 102 військовослужбовці провести о 12.00 15 березня 2026 року у тимчасовому місці розташування 1 навчального батальйону військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 . 
В той же час після дооформлення до матеріалів справи не долучено жодного окремого наказу, яким для ОСОБА_1 або відповідної групи військовослужбовців встановлено час складення військової присяги 21 квітня 2026 року.
Крім цього, суду не надано жодних доказів того, що у наказі командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1446 від 21.03.2026 здійснена описка чи помилка щодо дати та часу складення військової присяги.
Будь-яких доказів того, що 21 квітня 2026 року було наказано складення військової присяги військовослужбовців призваних за мобілізацією курсантів 1 навчального батальйону, в тому числі і ОСОБА_1 суду не надано. 
Виходячи зі змісту закону провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Згідно з усталеною судовоюї практикою ЄСПЛ (рішення від 30.05.2013 у справі «Малофєєва проти Росії» (Malofeyeva v. Russia), заява № 36673/04), рішення від 20.09.2016 у справі «Карелін проти Росії» (Karelin v. Russia), заява № 926/08) у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Необхідно зазначити, що відповідно до ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно з ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.
Зазначене узгоджується і з судовою практикою ЄСПЛ, згідно з якою доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).
Згідно з вказаною позицією ЄСПЛ «розумним» є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».
З урахуванням наведеного та встановлених обставин, суд дійшов висновку, що докази, які містяться в матеріалах справи не є такими, що переконливо свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-10 КУпАП.
Статтею 62 Конституції України встановлено, що обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч.1 ст. 7 КУпАП України ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Відповідно до п.1 ст. 247 КУпАП розпочате провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи зазначене, суд дійшов до висновку, що у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-10 КУпАП.
Виходячи зі змісту закону провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Розгляд справи про адміністративне правопорушення здійснюється щодо правопорушника в межах протоколу про адміністративне правопорушення.
Суд наголошує, що він не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді, суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже, діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З огляду на викладене, провадження у справі слід закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 172-10 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 221, 247, 283, 284 КУпАП, суддя

п о с т а н о в и в:

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст. 172-10 КУпАП закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з часу її винесення через Тростянецький районний суд Вінницької області.

Суддя А.М. Мудрак