ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/1872/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Божко Л.А. (доповідач),
суддів: Лукманової О.М., Дурасової Ю.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року (суддя Ніколайчук С.В.) в адміністративній справі №160/1872/25 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 
В С Т А Н О В И В: 
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просив:
- визнати дії ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненадання належної відповіді на запит протиправними;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 надати відповідь на запит від 06.01.2025 року відповідно до вимог закону;
- стягнути з відповідача на мою користь моральну шкоду у розмірі 30 000 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що відповідач не надав належну відповідь на його запит публічної інформації.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року у задоволені позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, просить судове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов.
Колегія суддів зазначає, що апеляційна скарга обґрунтована аналогічними доводами що і позовна заява. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до наступних висновків.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що 06.01.2025 року ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із запитом на доступ до публічної інформації відповідно до Закону України “Про доступ до публічної інформації”.
У своєму запиті позивач просив: Надати інформацію про причини порушення службою діловодства ІНФОРМАЦІЯ_2 частини 1 статті 11 Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”, зокрема позивач запитав, чому відсутнє надсилання підтвердження надходження авторові повідомлення в електронній формі.
Запитувану інформацію позивач просив надати на вказану електронну адресу у строки, передбачені законом.
08.01.2025 року позивач отримав відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій повідомлено, що Закон України “Про електронні документи та електронний документообіг” не покладає на адресата обов`язку надсилати підтвердження про надходження електронного документа.
Позивач вважає, що така відповідь є хибною та порушує його права, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 : 
- неправильно витлумачив частину 3 статті 42 Закону України “Про адміністративну процедуру”;
- не виконав свій обов`язок розглянути запит відповідно до принципів адміністративної процедури.
Вищенаведене стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.
Так, вирішуючи спір по суту потрібно надати оцінку нормам Закону України “Про електронні документи та електронний документообіг”.
Відповідно до ст. 11 вказаного Закону електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу. Якщо попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу не визначено порядок підтвердження факту одержання електронного документа, таке підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері. Зазначене підтвердження повинно містити дані про факт і час одержання електронного документа та про відправника цього підтвердження. У разі ненадходження до автора підтвердження про факт одержання цього електронного документа вважається, що електронний документ не одержано адресатом. Якщо автор і адресат у письмовій формі попередньо не домовилися про інше, електронний документ вважається відправленим автором та одержаним адресатом за їх місцезнаходженням (для фізичних осіб - місцем проживання), у тому числі якщо інформаційна, електронна комунікаційна, інформаційно-комунікаційна система, за допомогою якої одержано документ, знаходиться в іншому місці. Місцезнаходження (місце проживання) сторін визначається відповідно до законодавства.
З наведеного вище слідує, що при подачі електронного документу підтвердження може бути здійснено в будь-якому порядку автоматизованим чи іншим способом в електронній формі або у формі документа на папері, якщо інше не передбачено домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.
Словосполучення «може бути здійснено» не встановлює прямого обов`язку.
З матеріалів справи слідує, що надана відповідь відповідачем на запит позивача відповідає приписам ст. 11 Закону України “Про доступ до публічної інформації”.
Також позивач не надав доказів що між ним та позивачем укладено домовленість щодо електронного документообігу.
З таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині щодо визнання дій ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо ненадання належної відповіді на запит протиправними та зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 надати відповідь на запит від 06.01.2025 року відповідно до вимог закону.
Інші вимоги є похідними та не підлягають також задоволенню. 
Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст. ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, за винятком наявності підстав передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий - суддя Л.А. Божко 

суддя О.М. Лукманова 

суддя Ю. В. Дурасова