Харківський окружний адміністративний суд
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків 
15 вересня 2026 року № 520/1673/26 
Суддя Харківського окружного адміністративного суду Рубан В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК АВАНГАРД" (вул. Єнакіївська, буд.2, м. Харків, 61046, код ЄДРПОУ38633062) до Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, буд.8А,м. Київ,03124, код ЄДРПОУ43997555) про визнання протиправним та скасування рішення, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ТК АВАНГАРД", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської митниці, в якому просить суд:
- визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA100000/2025/000119/1 від 17.12.2025;
- стягнути з Відповідача понесені витрати по оплаті судового збору в сумі 4466,30 грн. та переклад документів в сумі 5100,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що митний орган не надав належної оцінки наданих позивачем документам та не встановив конкретних обставин та фактів, які перешкоджають митному оформленню товарів за ціною договору, неправомірно відмовив позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначив митну вартість за резервним методом, відмовив у митному оформленні товару та незаконно прийняв оскаржуване рішення, яке підлягає скасуванню.
Відповідач надав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що заперечує проти заявленого позову, вважає його безпідставним, необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що рішення про коригування митної вартості №UA100000/2025/000119/1 від 17.12.2025 винесене на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначений нормами Митного кодексу України та інших підзаконних нормативних актів, а також з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, тому обставини для його скасування відсутні. При цьому, відповідачем зазначено, що заявлена до митного оформлення вартість заявлених товарів не підтверджується поданими документами, а за результатами аналізу задекларований рівень митної вартості товару нижче, ніж рівень митної вартості на подібні товари, оформлені в митному відношенні іншими митницями Держмитслужби раніше.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.
30 червня 2025 року між китайською фірмою «HANDAN SUNTON IMPORT AND EXPORT CO., LTD» (як Продавцем) та TOB «TK АВАНГАРД» як Покупцем, укладено зовнішньоекономічний контракт №ТВ0529 (далі Контракт).
Предметом Контракту згідно пункту 1.1. зазначено, що Продавець зобов`язується поставити у власність Покупця на умовах FOB (порт Xingang, Tianjin, Китай), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію (далі Товари) на умовах цього Контракту. Відповідно до п.1.2 кількість, асортимент, вимоги відносно якості, упаковки, ціна товару, що постачаються, попередньо погоджуються Сторонами в заявці та визначається в Специфікації, яка підписується уповноваженими представниками Сторін перед поставкою товару та є невід`ємною частиною цього Контракту.
Згідно розділу 2 Контракту ціни на товар встановлюються в доларах США та вказуються у специфікації. Ціни на товар включають у себе витрати по пакуванню та маркіровці, по завантаженню товару, а також інші витрати, пов`язані з експортом товару (експортної митної декларації, оформлення сертифікату походження, фітосертифіката на дерев`яні піддони). Продавець гарантує незмінність ціни кожної позиції товару з моменту підписання Специфікації та до закінчення строку її дії. Сума Контракту становить 18199,50 дол. США. Відповідно до Розділу 4 Контракту - умовами оплати є 100% передоплата.
В рамках даного Договору Постачальником поставлено Покупцеві товари: «Вироби з чорних металів» згідно переліку графи 31 митної декларації, придбані за ціною договору за 18199,50 дол. США.
Відповідно до приписів Контракту, 18 липня 2025 року TOB «ТК АВАНГАРД» сплачено повну вартість товару у 100% передоплати в сумі 18199,50 дол. США на рахунок Продавця через АТ КБ Приватбанк за платіжною інструкцією №6JBKLP7 із вказанням у призначенні платежу реквізитів Контракту №ТВ0529 від 30.06.2025.
Згідно експортної митної декларації №020220250000831202 від 02.08.2025 та коносаменту (Bill of landing) №ZM25080072 від 06.08.2025 товар був відправлений Продавцем Покупцеві вантажним контейнером з порту Тяньцзінь, Китай судном СМА CGM AMBER/OBYKMS.
15.12.2025 року декларантом TOB «ТК АВАНГАРД» (61046, м. Харків, вул. Єнакіївська, буд.2, код ЄДРПОУ 38633062), ОСОБА_1 до Київської митниці подана митна декларація №25UA100330121889U9 на товари: «Вироби з чорних металів» згідно переліку графи 31 митної декларації, придбані за ціною договору за 18199,50 дол. США.
Для підтвердження заявленої митної вартості товару до митниці разом з митною декларацією декларантом позивача подані наступні документи: зовнішньо економічний контракт №ТВ0529 від 30.06.2025; специфікацію №1 від 30.06.2025, комерційний інвойс №TBZT0529 від 30.06.2025, експортну митну декларацію №020220250000831202 від 02.08.2025, коносамент (Bill of landing) №ZM25080072 від 06.08.2025, прайс-лист від 30.06.2025, сертифікат походження №25С620990180/11246 від 05.08.2025, накладну на фрахт № TJN0723495 від06.08.2025, декларацію митної вартості, висновок за результатами цінового моніторингу №Ц-387 від 12.11.20205, документи щодо транспортування товару, платіжні документи про оплату вартості товару в сумі 18666,00 дол. США, платіжні документи щодо доплати вартості доставки/фрахту.
Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано: генеральний договір транспортного експедирування від 10.12.2024 № 1012-94/24sm, укладений між ТОВ «Супрамарин» (Експедитор) та TOB «ТК Авангард» (Клієнт); договір на організацію перевезень автомобільним транспортом від 01.09.2021 Nb 0109-62Qiftu, укладений між ТОВ «Супрамарин» (Замовник) та ТОВ «Форстранс Україна» (Виконавець); платіжну інструкцію від 10.12.2025 № 3756; довідку про транспортні витрати від 10.12.2025 № 1012-1; рахунок на оплату транспортних послуг від 10.12.2025 № 2489, що видані ТОВ «СУПРАМАР1Н». Відповідно до наданих товаротранспортних документів ТОВ «СУПРАМАР1Н» не зазначене, як безпосередній виконавець транспортних послуг, а до процесу перевезення, зокрема, залучено «TRANSLEAD INTERNATIONAL FORWARDING Co. LTD» as agent for the carrier CMA CGM, «LLS Force Trans». Отже, відбулося залучення третіх осіб. Підприємство, яке надало документи для підтвердження транспортних витрат повинно однозначно ідентифікуватись з підприємством, що здійснило перевезення оцінюваного товару. Разом з тим, документів, які видані суб`єктами господарювання, що залучались безпосередньо до договору транспортного експедирування та передбачені наказом М 599, до митного органу не надано.
У процесі здійснення процедури митного контролю та оформлення, посадовою особою Київської митниці було вказано на не підтвердження числових значень складових митної вартості та виявлення розбіжностей та запропоновано декларанту надати - 1) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 2) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 3) якщо здійснено страхування, страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування з перекладом на мову офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, відповідно до ст. 254 МКУ; 4) якщо рахунок сплачено, банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, передбачені положеннями Наказу № 599 та згідно Закону України від 01.07.2004 № 1955-IV «Про транспортно-експедиторську діяльність» від перевізників (в 1.4. MASTER BILL OF LADING, інвойс/інвойси до нього); 6) виписку з бухгалтерської документації; 7) Інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; 7) копію МД країни відправлення з датою здійснення експорту; 8) за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 9) за власним бажанням подати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої митної вартості товару.
Щодо умов доставки FOB - у довідці про транспортні витрати №1012-1 від 10.12.2025 року зазначено, що вантаж не був застрахований, відповідно такі витрати не були понесені та не включались до складових митної вартості. Крім того, експортер надав пояснення листом №15/01 від 15.12.2025 року, яким повідомлено, що всі витрати, понесені до порту Xingang (Tianjin) включені в ціну товару, розрахунки та фінансові документи третіх осіб є конфіденційними та не підлягають розголошенню.
Для підтвердження витрат на транспортування декларантом надано: генеральний договір транспортного експедирування від 10.12.2024 № 1012-94/24sm, укладений між ТОВ «Супрамарин» (Експедитор) та TOB «ТК Авангард» (Клієнт); договір на організацію перевезень автомобільним транспортом від 01.09.2021 № 0109-62/21 ftu, укладений між ТОВ «Супрамарин» (Замовник) та ТОВ «Форстранс Україна» (Виконавець); платіжну інструкцію від 10.12.2025 № 3756; довідку про транспортні витрати від 10.12.2025 № 1012-1; рахунок на оплату транспортних послуг від 10.12.2025 № 2489, що видані ТОВ «Супрамарин». 
Щодо надання MASTER BILL OF LADING як коносаменту зазначено, що Master Bill of Lading (MBL) (Мастер-коносамент) видається головним морським перевізником (судноплавною лінією) для всього вантажу, що підтверджує договір з ним, тоді як **House Bill of Lading (HBL) (Домашній коносамент) видається експедитором (forwarder) відправнику, що відображає відносини між ними, і зазвичай є частиною одного MBL, особливо при збірних вантажах (LCL). Основна відмінність у видавці, сторонах договору та застосуванні: MBL - це "верхній" документ для лінії, HBL (Bill of landing)- для експедитора та клієнта. Відповідно, декларантом був наданий для митного оформлення отриманий від перевізника коносамент (Bill of landing) від 06.08 2025 № ZM25080072. який не містив жодних розбіжностей або ознак підробки. Крім того, у домашньому коносаменті (House Bill of Lading) № ZM2508Q072 зазначено номер відповідного лінійного коносаменту (Master Bill of Lading) № TJN0723495, що підтверджує їх взаємозв`язок та віднесення до одного перевезення.
Щодо твердження митниці про те, що контейнер №FXLU2284725 на маршруті слідування Xingang (Tianjin) - Oneca discharged in transshipment in Shanghai (CN), Piraeus (GR), Ambarli (TR) зберігався протягом певних періодів часу у вищенаведених портах, що, на думку митного органу, свідчить про додаткові витрати, зазначаємо, що відповідно до експортної митної декларації №020220250000831202 від 02.08.2025 та коносаменту (Bill of landing) №ZM25080072 від 06.08.2025 контейнер №FXLU2284725 перевозився одним судном (СМА CGM AMBER/OBYKMS) не вивантажувався, не перевантажувався у порти або на інші судна, що є єдиним безперервним маршрутом лінійного морського перевезення. Відповідно жодні додаткові витрати не були понесені, а сама вартість доставки складалась із фрахту, ППР, ТЕО, авто, що підтверджується змістом Заявки на надання транспортно- експедиційних послуг №4 від 29.07.2025 до договору №1012-94/24sm. Всі вищезазначені документи надані декларантом до митного оформлення та дозволяють однозначно встановити вартість доставки контейнеру №FXLU2284725 з порту Xingang (Tianjin) до місця призначення. Середня вартість доставки 20-тонного контейнера з Китаю (наприклад, з порту Шанхай, Нінбо, Циндао, Гуанчжоу) до портів України (Одеса/Чорноморськ) коливається від 2400 до 2750 USD за морський фрахт відповідно до інформації з відкритих джерел. Таким чином, вартість доставки контейнеру в розмірі 144859,17 грн. (що становить близько 3300 дол.США).
Декларантом листами від 16.12.2025 б/н та від 16.12.2025 №16/12-1 надані роз`яснення щодо вимог митниці та надані запитувані документи, які були наявні у імпортера.
Київською митницею повідомлено декларанта про неможливість визнання заявленої митної вартості, продубльовано інформацію щодо сумнівів митного органу у заявленій митній вартості та зазначені митні декларації, за якими скориговано митну вартість імпортованих товарів за шостим, резервним методом.
Відповідно, 17.12.2025 року прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA100000/2025/000119/1 та винесено Картку відмови у митному оформленні товарів №UA 100330/2025/000774.
Відповідно до приписів статті 55 МКУ, за митною декларацією №25UA100330122190U4 від 17.12.2025 року товар випущений у вільний обіг.
Не погоджуючись із таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.
За змістом частини 1 статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Відповідно до частини 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частиною 6 статті 264 Митного кодексу України визначено, що митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій.
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 Митного кодексу України є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За змістом частини 1 статті 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно з частинами 1-3 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Стаття 53 Митного кодексу України містить вичерпний перелік документів, що подається декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Отже, митні органи мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості лише за наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, які зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта.
Ненадання витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 05.03.2019 по справі №815/143/17, від 09.04.2019 по справі №825/1575/17.
У постанові від 19.02.2019 у справі №805/2713/16-а Верховний Суд зазначив, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.
Підставою для прийняття спірного рішень про коригування митної вартості товарів слугувало те, що у поданих позивачем документах виявлено розбіжності та відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомості щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також декларантом не подані витребувані митницею додаткові документи, які підтверджують митну вартість товарів.
Суд зазначає, що текст рішення митниці про коригування митної вартості товару не містять відомостей про подібність товарів за поданою позивачем митною декларацією та про схожість умов поставок з товарами за поданою позивачем митною декларацією.
Між тим, відсутність доведеного поза розумним сумнівом факту подібності товару та умов імпорту не дозволяє використовувати рівні показники митної вартості товару.
Наведене підтверджується змістом Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 (далі - Правила №598), позаяк у графі 33 рішення про коригування митної вартості "Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості" зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу III Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.
У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.
Посилання на використання цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи Держмитслужби у рішенні допускається тільки при визначенні митної вартості відповідно до положень статей 59, 60 та 64 Кодексу з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, з поясненнями щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо.
У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу (стаття 64 Кодексу) зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.
Проте, текст оскаржуваного рішення про коригування митної вартості не містить відомостей про характеристики ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, обсяги партій, умов поставки, комерційних умов тощо.
При цьому, суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.12.2018 у справі №815/228/176, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.
У постанові Верховного Суду від 21.08.2018 у справі №804/1755/17 міститься висновок, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів. Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Верховний Суд, проаналізувавши наведені норми права у постанові від 05.02.2019 у справі №816/1199/15-а, дійшов висновку, що у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу, рішення про коригування заявленої митної вартості, окрім обов`язкових відомостей визначених частиною 2 статті 55 МК України, має також містити порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервний метод.
При здійсненні контролю за коригуванням митної вартості товару, проведеним митним органом за другорядним методом (за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; за резервним методом), має бути доведено, що товар за певною митною вартістю дійсно був увезений до України, що митна вартість за відповідною вантажною митною декларацією не була відкоригована; що рішення про коригування (якщо воно приймалося) було оскаржене до суду та скасоване судом.
Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.
Однак оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів не містить порівняння характеристик оцінюваних товарів та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.
Крім того, жодних параметрів, об`єктивно необхідних для судження про схожість, подібність, аналогічність чи ідентичність ввезених товарів в оскаржуваному рішенні також не зазначено та не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалось на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
А відтак, висновок митниці про можливість визначення митної вартості оцінюваних товарів на рівні митної вартості раніше імпортованих товарів є недоведеним за правилами ч. 2 ст. 71 КАС України через відсутність доказів відповідності оцінюваних товарів раніше імпортованим.
Отже, у ході судового розгляду справи суд доходить висновку, що відповідач не спростував контрактну ціну товару, а також не підтвердив об`єктивну неможливість на підставі наданих позивачем документів визначити ціну та рівень митної вартості товару за ціною договору. 
Окрім того, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
Така позиція відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі №803/776/17.
Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що позивачем подані всі наявні документи, які давали змогу митному органу визначити митну вартість товарів, а також про те, що сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Верховного Суду від 21.08.2018 року у справі № 804/1755/17.
З урахуваннями викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем подано до митниці пакети документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, відповідачем не підтверджено належними доводами наявність у поданих позивачем документах розбіжностей, ознак підробки або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за цей товар, правильність визначення митної вартості позивачем за основним методом відповідачем не спростована, наявність належних підстав для коригування митної вартості відповідачем не доведена.
Критерії законності рішення (діяння, тобто волевиявлення як такого) владного суб`єкта викладені законодавцем у приписах ч. 2 ст. 2 КАС України і обов`язок доведення факту дотримання цих критеріїв покладений на владного суб`єкта ч. 2 ст. 77 КАС України.
Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд відзначає, що зміст та характер обраних владним суб`єктом юридичних та фактичних мотивів прийняття оскаржених рішень про коригування митної вартості товару, а також обсяг наявних у розпорядженні на момент вчинення управлінського волевиявлення доказів, не дозволяє визнати ці рішення правильними та обґрунтованими.
Статтею 264 МК України визначено, що відмова митного органу у прийнятті митної декларації повинна бути вмотивованою, а про причини відмови має бути письмово повідомлено декларанта (ч. 10 ст. 264); митний орган відмовляє у прийнятті митної декларації виключно з таких підстав: 1) митна декларація не містить усіх відомостей або подана без документів, передбачених статтею 335 цього Кодексу; 2) електронна митна декларація не містить встановлених законодавством обов`язкових реквізитів; 3) митну декларацію подано з порушенням інших вимог, встановлених цим Кодексом (ч. 11 ст. 264); у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу (ч. 12 ст. 264).
Частиною 7 ст. 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
З огляду на викладене, спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправними та підлягають скасуванню.
При ухваленні рішення суд враховує, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на вказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо клопотання про стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК АВАНГАРД" понесені витрати по оплаті перекладу документів в сумі 5100,00 грн., які додані до позовної заяви в якості доказів згідно з вимогами статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд зазначає. 
Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з ст. 138 КАС України розмір витрат, пов`язаних з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів та вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою справи до розгляду, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Особа, яка не є учасником судового процесу, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням доказу на вимогу суду, вчиненням інших процесуальних дій.
У випадках, коли сума витрат особи, яка не є учасником судового процесу, повністю не була сплачена учасниками справи попередньо (авансом), суд стягує ці суми на користь такої особи зі сторони, визначеної судом відповідно до правил про розподіл судових витрат, встановлених цим Кодексом.
Граничний розмір компенсації витрат, пов`язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Судом встановлено, що позивач скористався послугами перекладача щодо здійснення офіційного перекладу письмових доказів з англійської та китайської мови на українську мову, були надані позивачу ПП «Бюро перекладів «АДВАНС». На підтвердження отриманих послуг, надано до суду рахунок №05-26 від 21.01.2026 року за перекладацькі послуги, всього на суму 5100,00 грн.; платіжну інструкцію №4033 від 21.01.2026 на суму 5100,00 грн. із призначенням платежу: «Переклад документів для оскарження Рішення митниці про коригування митної вартості товарів №UA100000/2025/000119/1 від 17.12.2025 - згідно рахунку №05-26 від 21.01.2026р.»
Суд вважає, що позивач чи його контрагент згідно правил міжнародного ділового звичаю не позбавлені права складати відповідні документи будь-якою мовою, якщо сторони дійдуть відповідного погодження із вказаного приводу. Однак, використовуючи такі первинні документи у взаємовідносинах із юридичними чи фізичними особами, органами державної влади в Україні, позивач повинен забезпечити відповідність зазначених документів вимогам законодавства України.
Статтею 15 КАС України встановлено, що судочинство і діловодство в адміністративних судах провадиться державною мовою. Суди використовують державну мову в процесі судочинства та гарантують право учасників судового процесу на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють.
Таким чином, позивач, використовуючи у публічних відносинах з органами державної влади первинні бухгалтерські та фінансові документи, на підтвердження обставин та фактів, які він декларує, несе обов`язок забезпечення доведення змісту таких документів державною мовою. 
Крім того, суд зауважує, що доказів того, що вказаний переклад здійснений позивачем саме в рамках підготовки до розгляду даної справи матеріали справи не місять.
Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів того, що вказані витрати відносяться до витрат, пов`язаних із розглядом справи. Отже, витрати позивача, понесені на оплату послуг перекладача, не підлягають стягненню.
Судові витрати підлягають розподілу відповідно до положень ст. 139 КАС України. 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 139, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В :
Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК АВАНГАРД" (вул. Єнакіївська, буд.2, м. Харків, 61046, код ЄДРПОУ38633062) до Київської митниці (бульв. Гавела Вацлава, буд.8А,м. Київ,03124, код ЄДРПОУ43997555) про визнання протиправним та скасування рішення – задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати Рішення про коригування митної вартості №UA100000/2025/000119/1 від 17.12.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці Державної митної служби України (бульв. Гавела Вацлава, буд.8А,м. Київ, 03124, код ЄДРПОУ43997555) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТК АВАНГАРД" (вул. Єнакіївська, буд.2, м. Харків, 61046, код ЄДРПОУ38633062) сплачений судовий збір в розмірі 4466 (чотири тисячі чотириста шістдесят шість) грн. 30 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Суддя Рубан В.В.