Справа № 742/2335/26 	Головуючий у 1 інстанції Павлов В. Г. 	
Провадження № 33/4823/562/26 	  	
Категорія - ч. 1 ст. 130 КУпАП  	  	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 липня 2026 року 	місто Чернігів	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду Гусач О.М., 
за участю особи, яка притягнута до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , його захисника адвоката Козлової В. В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2026 року,

В С Т А Н О В И В:

Цією постановою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 665 грн. 60 коп. судового збору.

Як установив місцевий суд, ОСОБА_1 , 20 квітня 2026 року, близько 07 год. 00 хв., по вул. Котляревського, 2, у м. Прилуки, керував транспортним засобом Renault Duster, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку водій відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.
Зазначає, що під час оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, було порушено процедуру відеофіксації огляду, а протокол про адміністративне правопорушення було складено іншим поліцейським, аніж тим, який безпосередньо проводив огляд.
Поліцейськими, під час збору доказів у справі про адміністративне правопорушення не було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_1 та його захисник адвокат Козлова В. В. підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її з викладених у ній підстав.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , аргументи захисника адвоката Козлової В. В., переглянувши відеозапис, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги закону судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Частина 1 статті 130 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ за № 1306 від 10 жовтня 2001 року, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Згідно п. 6 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі-Інструкція), затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 року № 1452/735, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, а також лікарем закладу охорони здоров`я.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 645288 від 20.04.2026, в якому зафіксовано факт протиправних дій та виявлені у водія явні ознаки алкогольного сп`яніння, які зумовили законну вимогу поліцейського, спрямовану до водія, пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння; направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі; направленням на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; інформацією, яка розміщена на CD диску, на якому детально зафіксовано обставини, за яких було запропоновано особі пройти огляд на виявлення стану сп`яніння та причини відмови від його проходження /посилання на вказаний відеозапис міститься в протоколі/.
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до ст. 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції було досліджено відеозаписи з нагрудних камер інспекторів патрульної поліції, зміст якого підтверджує обставини, викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та висновки місцевого суду про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Із переглянутих апеляційним судом відеозаписів, вбачається, що під час перевірки працівником поліції документів та спілкування з водієм ОСОБА_1 , у останнього було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота; виражене тремтіння пальців рук. Більше того, ОСОБА_1 при спілкуванні з працівниками поліції особисто підтвердив, що вживав спиртні напої напередодні, а адвокат Козлова В.В., яка теж прибула на місце складання протоколу, наголошувала на вживанні водієм лікарських препаратів. Виявлені поліцейськими під час його візуального огляду ознаки алкогольного сп`яніння та отримана інформація свідчить про об`єктивність ознак та обгрунтованість вимог щодо проходження огляду.
При цьому, визначення ознак сп`яніння, відповідно до Інструкції, є дискреційними повноваженнями саме поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України.
Наданим відеозаписом в достатній мірі підтверджені обставини викладені в протоколі, а також виконання працівниками поліції вимог Інструкції, КУпАП при його складанні та дотримання процедури виявлення у водія ознак сп`яніння, що за наявності відмови водія у проходженні огляду утворюють об`єктивну сторону інкриміновано правопорушення, та є об`єктивним доказом, який не залежить від особистого сприйняття певних подій, а тому передає перебіг подій в об`єктивній реальності.
Проаналізувавши досліджені докази, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що саме свідоме передбачення ОСОБА_1 позитивних результатів огляду з застосуванням технічного засобу газоаналізатора на місці або ж у медичному закладі, і обумовлювало вибір його поведінки у виді ігнорування обов`язку щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Про існування будь-яких об`єктивних причин, які б перешкоджали пройти медичний огляд на вимогу працівників поліції перед складанням протоколу, водій не повідомив, такі причини не були озвучені ні в судовому засіданні місцевого суду, ні під час апеляційного розгляду.
Твердження ОСОБА_1 , про порушення процедури через те, що безпосередньо виявляв ознаки сп`яніння і пропонував пройти огляд працівник поліції (чоловік), а протокол про адміністративне правопорушення складала інша працівниця поліції (жінка), не заслуговують на увагу, з огляду на таке.
Чинне законодавство, зокрема ст.ст. 254, 256 КУпАП та положення Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, не містить заборони щодо розподілу службових обов`язків між працівниками одного екіпажу поліції під час фіксації правопорушення.
Той факт, що один працівник поліції здійснював безпосередні дії щодо виявлення ознак алкогольного сп`яніння у водія, а інша працівниця поліції на підставі встановлених обставин складала відповідні документи, в тому числі і протокол, не свідчить про порушення процедури оформлення матеріалів справи та не суперечить вимогам ст.. 256 КУпАП. Перебування вказаних службових осіб на місці зупинки транспортного засобу підтверджується дослідженим апеляційним судом відеозаписом з нагрудної камери поліцейського.
Також не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_1 про неповноту відеозапису як підставу для визнання його недопустимим доказом з огляду на таке.
Об`єктивною стороною правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП (в частині відмови), є безпосередньо сам факт відмови водія від проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського.
З переглянутого апеляційним судом відеозапису чітко, послідовно та безперервно зафіксовано момент, як інспектор поліції у встановленому законом порядку пропонує водію ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» на місці зупинки або в найближчому закладі охорони здоров`я. На вказаний запис чітко зафіксовано усну та ствердну відповідь водія про те, що він відмовляється від проходження огляду в будь-якій формі. Відтак, підстав для сумніву в достовірності відображених на відео подій у суду немає.
Судом не встановлено порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння, визначеного «Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції». Також, відсутні обставини, які б доводили упередженість або будь-яку зацікавленість працівників поліції у результатах розгляду справи або притягненні особи до адміністративної відповідальності.
Твердження апелянта про те, що під час розгляду даної справи судом не з`ясовано всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, а також те, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи і не доводять наявність в його діях складу вчинених правопорушень, повністю спростовуються дослідженими у судовому засіданні доказами.
Посилання апелянта на те, що працівники поліції не роз`яснили йому прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, ст. 63 Конституції України, не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 у повній мірі скористався своїми правами, у тому числі правом на захист, залучивши захисника - адвоката, яка безпосередньо перебувала як на місці події (зупинки ТЗ) так і в суді під час розгляду справи.
Доводи ОСОБА_1 про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП є необґрунтованими і не заслуговують на увагу. Таку позицію ОСОБА_1 слід розцінювати, як намагання уникнути установленої законом відповідальності за скоєне.
Інших істотних та переконливих доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції викладені в оскаржуваній постанові про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та були підставою для її скасування або зміни, скаржником не наведено та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Отже, викладені обставини вказують на те, що місцевий суд повно і всебічно дослідив матеріали справи, дав правильну оцінку доказам та обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, оскільки він, керуючи транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху, з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.
Адміністративне стягнення накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи ОСОБА_1 , ступеня його вини та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як ОСОБА_1 , так і іншими особами.
Враховуючи, що при розгляді справи судом першої інстанції не допущено порушень вимог ст. 280 КУпАП, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності у вчиненому правопорушенні, кваліфікацію дій та необґрунтованість накладеного стягнення, підстав для скасування, або зміни постанови суду не вбачається.
Враховуючи наведене, керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18 травня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя Чернігівського апеляційного суду	О. М. Гусач