ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/3629/26
14 вересня 2026 року | м.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Грицюка Р.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, у якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період , яке оформлене протоколом протоколом №41 від 12.05.2026 про відмову у наданні ОСОБА_1 відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період;
- зобов`язати комісію ІНФОРМАЦІЯ_2 з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період повторно розглянути заяву ОСОБА_1 щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період відповідно до п.14 ч.1 ст.23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" та прийняти рішення про надання відстрочки та видати довідку.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що оскаржуване рішення відповідача є необґрунтованим, не містить законних підстав відмови позивачу у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.
Ухвалою суду від 10 червня 2026 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 з метою отримання відстрочки від призову військову службу під час мобілізації в порядку ч. 14 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", відповідно до приписів Постанови Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 особисто звернувся із заявою від 02.05.2026 на ім`я голови комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За результатами розгляду заяви позивача повідомлено, що протоколом від 12 травня 2026 року № 41 комісія ухвалила рішення про відмову у наданні позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та повідомляє, що позивач підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період на загальних підставах. Причини відмови: наявність членів сім`ї першого ступеня споріднення відповідно до відомостей з Державного реєстру актів цивільного стану у особи з інвалідністю є доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; не надано один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені, здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю І чи П групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МО3.
Вважаючи відмову відповідача протиправною, позивач звернувся до суду із цим позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25.03.1992 №2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі - Закон №2232-ХІІ).
Згідно із ч.ч. 1, 2 статті 1 Закону №2232-ХІІ захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє дотепер.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів, а також підстави відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації визначає Закон України від 21.10.1993 №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон №3543-XII в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Зокрема, згідно з п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, які є членами сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи, зайняті постійним доглядом за нею (не більше одного та за умови відсутності членів сім`ї першого ступеня споріднення або якщо члени сім`ї першого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи). У разі відсутності членів сім`ї першого та другого ступеня споріднення норма цього пункту поширюється на членів сім`ї третього ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи.
Крім того, постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560 затверджений Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період (далі Порядок №560 в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), яким, серед іншого, врегульовано процедуру надання військовозобов`язаним та резервістам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період та її оформлення.
Так, відповідно до Додатку 5 вищезазначеного Порядку (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) документами, які підтверджують право на відстрочку за пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII є:
- для військовозобов`язаного, який зайнятий постійним доглядом за членом сім`ї другого ступеня споріднення, який є особою з інвалідністю I чи II групи, - документи, що підтверджують родинні зв`язки другого ступеня споріднення (рідні брати та сестри, баба та дід з боку матері і з боку батька, онуки), один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ, а також документи про отримання компенсації (допомоги, надбавки) на догляд або акт про встановлення факту здійснення особою постійного догляду (додаток 8);
- для особи, за якою здійснюється догляд, - один із таких документів, що підтверджує інвалідність особи: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, або посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або пенсійне посвідчення чи посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю, Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю, в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою, затвердженою Мінсоцполітики.
Таким чином, положення Постанови №560 уточнюють, які документи мають бути подані військовозобов`язаним для реалізації права на відстрочку від призову під час мобілізації відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII.
З аналізу вищенаведених положень законодавства вбачається, що для застосування зазначеної правової норми військовозобов`язаний повинен підтвердити наявність сукупності юридично значимих обставин, а саме:
- факт належності до членів сім`ї другого ступеня споріднення особи з інвалідністю I або II групи; наявність у такої особи встановленої інвалідності відповідної групи;
- фактичну зайнятість військовозобов`язаного постійним доглядом за цією особою, що підтверджується передбаченими законодавством документами;
- відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення або підтверджену належними медичними документами їх неспроможність здійснювати постійний догляд.
При цьому законодавець прямо обмежує можливість застосування цієї підстави лише однією особою, яка здійснює догляд, що також підлягає перевірці під час розгляду відповідних документів.
Отже, правове регулювання передбачає необхідність доведення не лише наявність родинних відносин військовозобов`язаного та особи за якою він має намір здійснювати догляд та її статус відповідної групи інвалідності, але й обставини реального здійснення постійного догляду та відсутності інших осіб першого ступеня споріднення, які також можуть його забезпечити, що свідчить про комплексний характер цієї підстави та покладає на військовозобов`язаного обов`язок підтвердити відповідні передумови виникнення у нього права на отримання відстрочки від призову на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 . ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 згідно свідоцтва про шлюб № НОМЕР_2 від 08.05.1999 та змінила прізвище на " ОСОБА_7 ". У свою чергу, ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 14.07.2000.
Також, відповідно до витягу із акту огляду МСЕК серії ХМ №083249 від 25.01.2007, ОСОБА_4 встановлено ІІ групу інвалідності довічно.
Окрім того, згідно з довідкою Управління соціальної політики, сім`ї, єдності України та ветеранської підтримки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 17.02.2026 №24 позивач перебуває в Управлінні на обліку та отримує компенсацію фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.
Разом з цим, відмовляючи позивачу у наданні відстрочки, відповідач посилався на наявність у ОСОБА_4 доньок - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто на наявність у особи, яка потребує постійного стороннього догляду інших членів сім`ї першого ступеня споріднення, що позивач не заперечив, зазначивши про неможливість ними здійснювати догляд за матір`ю.
Суд, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази та надаючи відповідну оцінку підставі відмови ІНФОРМАЦІЯ_1 , виходив з таких міркувань.
Як вже судом зазначалось попередньо, ОСОБА_4 є матір`ю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Також суд зазначає, що як вбачається з опису вкладення до цінного листа від 02.05.2026 позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 направлено копії документів, що підтверджують вищевикладені обставини, зокрема: витяг з рішення ЕКОПФ, підтвердження родинних зв`язків другого ступеня споріднення, документи про компенсацію на догляд або акт встановлення факту постійного догляду, облікова картка платника податків (РНОКПП) або паспорт особи з інвалідністю.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач наголошує на наявності у нього підстав для оформлення відстрочки від призову під час мобілізації.
Разом з тим, суд зазначає, що Додатком 5 Порядку №560 визначено вичерпний перелік документів, які підтверджують право на відстрочку за пунктом 14 частини 1 статті 23 Закону №3543-XII, серед яких, зокрема, один із таких документів, що підтверджує неможливість членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьки, чоловік (дружина), діти, у тому числі усиновлені) здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю I чи II групи:
- довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією за формою, затвердженою МОЗ, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи;
- або висновок лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я про потребу члена сім`ї першого ступеня споріднення в постійному догляді за формою, затвердженою МОЗ.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем до ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідного документа, на підтвердження неможливості ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснювати постійний догляд за ОСОБА_4 не надано документів, передбачених Додатком 5 Порядку №560.
Також суд зазначає, що "відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи" означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує. У випадку ж "юридичної наявності" інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які при цьому реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня.
Доводи позивача, що доньки ОСОБА_4 не проживають з нею, ОСОБА_8 має на утриманні четверо дітей, один з яких потребує постійного догляду, а ОСОБА_2 «облаштовує побут сім`ї» за адресою АДРЕСА_1 , де також зареєстрований і проживає позивач, не спростовують наведених висновків суду.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27.02.2025 у справі №380/16966/24 та від 07.05.2025 у справі №420/30227/24.
Суд дійшов висновку, що позивач не підтвердив належними доказами фактичну неможливість доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та доньки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , здійснювати постійний догляд за матір`ю ОСОБА_4 у відповідності до положень викладених у Додатку 5 до Порядку №560. 
Суд зазначає, що сам факт проживання доньок за іншою адресою, а також здійснення ними догляду за власними дітьми, влаштування побуту своїх сімей не є об`єктивною та непереборною перешкодою для догляду за матір`ю, що у свою чергу, виключає наявність підстав для надання позивачу відстрочки від призову під час мобілізації на підставі пункту 14 частини 1 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Суд також зазначає, що відповідно до пункту 1 Положення про ІНФОРМАЦІЯ_7, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Положення №154), ІНФОРМАЦІЯ_7 є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. ІНФОРМАЦІЯ_7 утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_7). ІНФОРМАЦІЯ_7 утворюються, ліквідуються, реорганізовуються Міноборони.
Відповідно до змісту пункту 11 Положення №154 районні ІНФОРМАЦІЯ_7, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації, які надаються в установленому порядку, та проводять перевірку підстав їх надання, ведуть спеціальний облік військовозобов`язаних.
Згідно зі змістом пунктом 58 Порядку №560 особи подають заяви про надання відстрочки саме до районного (міського) ІНФОРМАЦІЯ_7 або його відділу (на ім`я голови комісії, що діє при такому ІНФОРМАЦІЯ_7, та якою вирішується питання надання особі відстрочки).
Аналіз наведених положень нормативно-правових актів свідчить про те, що оформлення відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації та в особливий період, у тому числі в період дії воєнного стану, яка надається в установленому порядку, належить до повноважень ІНФОРМАЦІЯ_7 за місцем перебування військовозобов`язаного на військовому обліку, а рішення про надання або відмову у наданні відстрочки оформляється протоколом.
Відтак, суд дійшов висновку, що відмова, оформлена протокольним рішенням №41 від 12.05.2026, яке було прийняте комісією з розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_5 за результатами розгляду заяви позивача від 02.05.2026 є правомірною.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Розподіл судових витрат здійснюється не здійснюється у зв`язку з залишенням позову без задоволення.
Керуючись ст.ст. 14, 243-246, 257-262, 293, 295-296 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено 14 вересня 2026 року.
Реквізити учасників справи:
позивач:
- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ); 
відповідач:
- ІНФОРМАЦІЯ_6 (місцезнаходження: АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ). 

Головуючий суддя Грицюк Р.П.