Справа №359/7282/14-к 
Провадження №1-кп/359/78/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
9 червня 2026 року      м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі: 
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , захисників – адвокатів ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , свідків: ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду з технічною фіксацією кримінальне провадження №22013111110000155, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2013 року, що надійшов до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_14 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, уродженки с. Кінецьпіль Первомайського району Миколаївської області, з середньою спеціальною освітою, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину – інваліда 1996 року народження, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, та
ОСОБА_15 ( ОСОБА_36 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина Республіки Болгарія, уродженця м.Велікі-Преслав, Республіка Болгарія, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, та 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, 
ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянки України, уродженки м. Києва, з вищою освітою, розлученої, утриманців не маючої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої, 
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,-
в с т а н о в и в :
Так, досудовим розслідуванням ОСОБА_15 та ОСОБА_14 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.212 КК України, а ОСОБА_16 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, скоєних за наступних обставин.
Згідно ст. 6 Податкового кодексу України в редакції 2010 р. (далі - ПК України) податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників податку відповідно до ПК України. Збором (платою, внеском) є обов`язковий платіж до відповідного бюджету, що справляється з платників зборів, з умовою отримання ними спеціальної вигоди, у тому числі внаслідок вчинення на користь таких осіб державними органами, органами місцевого самоврядування, іншими уповноваженими органами та особами юридично значимих дій. Сукупність загальнодержавних та місцевих податків та зборів, що справляються в установленому ПК України порядку, становить податкову систему України.
При цьому, відповідно ст. 9 ПК України до системи загальнодержавних податків та зборів входять, в тому числі, податок на додану вартість (п. 9.1.3.) та мито (п. 9.1.16.).
Згідно ст. 15 ПК України платниками податків визнаються фізичні особи резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно ПК України або податковими законами, і на яких докладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з ПК України.
Крім того, відповідно до п. 16.1.4. ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи.
Як вбачається з п. 180.1. ст. 180 ПК України, платником податку на додану вартість, в тому числі, є будь-яка особа, що ввозить товари на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню, та на яку покладається відповідальність за сплату податків у разі переміщення товарів через митний кордон України відповідно до Митного кодексу України.
Поряд з цим, згідно ст. 40 Митного кодексу України в редакції 2002 року (далі - МК України) митному контролю підлягають усі товари і транспортні засоби, що переміщуються через митний кордон України, а відповідно п. 4 ч. 2 ст. 96 МК України, не можуть бути пропущені через митний кордон України товари, щодо яких не було здійснено митне оформлення.
Також, у відповідності до ст. 42 МК України вбачається, що під час проведення митного контролю митні органи самостійно визначають форму та обсяг контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України, укладених в установленому законом порядку, контроль за дотриманням яких покладено на митні органи.
Крім того, ст. 52 МК України передбачає, що з метою перевірки законності переміщення через митний кордон України товарів і транспортних засобів митний орган має право на проведення огляду цих товарів і транспортних засобів.
Також, ст. 11 МК України, закріплює, що митні органи, реалізуючи митну політику України, виконують основні завдання, в тому числі:
- виконання та контроль за додержанням законодавства України з питань митної справи;
- захист економічних інтересів України;
- забезпечення виконання зобов`язань, передбачених міжнародними договорами України з питань митної справи, укладених в установленому законом порядку;
- здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів, що переміщуються через митний кордон України, вдосконалення форм і методів їх здійснення.
Водночас, згідно ч. 3 ст. 4 Закону України «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України» від 13.09.2001 р. (далі - Закону України «Про порядок ввезення в України, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України») - оподаткування товарів, які безпосередньо ввозяться (пересилаються) громадянами в супроводжуваному (несупроводжуваному) багажі, пересилаються в міжнародних поштових відправленнях, надходять на адресу громадян у міжнародних експрес - відправленнях або у вантажних відправленнях, сумарна митна вартість яких перевищує 1000 євро та/або загальна вага яких перевищує 100 кг, здійснюється за умови оформлення вантажної митної декларації та митного оформлення в порядку, передбаченому для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності у разі здійснення операцій з імпорту, з поданням дозволів (ліцензій) та сертифікатів відповідності чи свідоцтв про визнання іноземного сертифіката, у випадках, установлених законодавством для суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності.
Крім того, відповідно до п. 14 Типової технологічної схеми пропуску через державний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 24 грудня 2003 р. № 1989 (далі - Типова технологічна схема), вбачається, що контроль осіб, транспортних засобів і товарів вважається закінченим, якщо в товарно - супровідних (товаротранспортних) документах на транспортний засіб і товари проставлено відповідні відмітки посадових осіб митного органу, інших контролюючих органів стосовно підконтрольних вантажів або якщо за результатами перевірки паспортних документів осіб у передбачених законодавством випадках (зокрема, проходження через «зелені коридори», зони спрощеного контролю) уповноваженими службовими особами підрозділу охорони державного кордону і посадовими особами митного органу надано усний дозвіл на пропуск через державний кордон.
Відповідно до п. 1.2 «Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом», затверджених наказом Державної митної служби України № 137 від 18.02.2006 р. (далі - Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів) встановлено:
- «зелений» коридор - зона спрощеного митного контролю, яка є частиною зони митного контролю на території (у приміщенні) аеропорту, облаштована належним технічним та інформаційним обладнанням і призначена для здійснення в спрощеному порядку митного контролю товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, не підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню й на переміщення яких через митний кордон не встановлено заборон або обмежень»;
- «червоний» коридор - частина зони митного контролю на території (у приміщенні) аеропорту, призначена для здійснення в установленому законодавством порядку митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, підлягають обов`язковому письмовому декларуванню, а також оподаткуванню чи на переміщення яких через митний кордон встановлено заборони або обмеження».
Згідно п. 1.5. Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів інформація про митні правила, потрібна громадянам для визначення можливості проходження митного контролю «зеленим» коридором, розміщується перед зоною митного контролю та в цій зоні.
Як вбачається з п. 1.8. Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, за рішенням посадової особи митного органу може здійснюватися вибірковий митний контроль предметів, що переміщуються громадянами в ручній поклажі та/або супроводжуваному багажі, з розпакуванням місць багажу та/або із застосуванням технічних засобів митного контролю (метало детекторів, інтроскопів, тощо). На вимогу посадової особи митного органу громадянин зобов`язаний пред`явити вміст ручної поклажу та/або супроводжувального багажу.
Згідно п. 1.8 Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів митний контроль предметів громадян закінчується:
- з моменту переміщення цих предметів за межі зони митного контролю - у разі обрання громадянином «зеленого» коридору;
- після здійснення в повному обсязі митного оформлення цих предметів - у разі ввезення їх на митну територію України й обрання громадянином «червоного» коридору».
Відповідно до п. 1.9. Правил застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів громадянин самостійно приймає рішення про проходження спрощеного митного контролю чи митного контролю з поданням митної декларації - «зеленим» чи «червоним» коридором.
Окрім вищевикладеного, згідно п. 2.2. Тимчасового порядку здійснення митного контролю й митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, затвердженого наказом Київської обласної митниці № 30 від 14.01.2011 р. (далі - Тимчасовий порядок), встановлено, що на початку робочої зміни начальник відділу митного оформлення (далі - ВМО) № 7-10 (особа, яка виконує його обов`язки) призначає відповідального за організацію роботи у термінах залів «Приліт» та/або «Відліт» терміналів ОСОБА_37 , «F» та ЗОД, який відповідно розподіляє посадових осіб ВМО № 7-10 по робочих місцях (стійки митного оформлення, рентген-апарати, тощо).
При цьому, згідно до п. 2.6 означеного Тимчасового порядку громадянин, який обрав проходження митного контролю «червоним» коридором, декларує предмети письмово із заповненням митної декларації. Одночасно з митною декларацією громадянин подає документи, необхідні для здійснення митного контролю й митного оформлення предметів.
Поряд з цим, як вбачається з п. 2.7 того ж Тимчасового порядку предмети громадянина, який помилково обрав «червоний» коридор, можуть бути оформлені відповідно до критеріїв «зеленого» коридору посадовою особою відділу митного оформлення ВМО № 7-10, до якої звернувся цей громадянин, за умови, що переміщувані ним предмети відповідають критеріям «зеленого» коридору.
При цьому, згідно із п. 2.8. вказаного вище Тимчасового порядку, під час проведення митного контролю посадова особа ВМО № 7-10 самостійно визначає форми та обсяги контролю, достатні для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи та міжнародних договорів України.
Разом із цим, досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Київської обласної митниці №733-К від 07.10.2010 р. на посаду головного інспектора ВМО № 7 Київської обласної митниці призначено ОСОБА_16 , яка з 1998 року обіймала різні посади в митних органах України.
Відповідно до посадової інструкції головного інспектора ВМО № 7 Київської обласної митниці, затвердженої 29.10.2011 р. начальником Київської обласної митниці (далі - Посадова інструкція), з якою була ознайомлена ОСОБА_16 під підпис, остання була зобов`язана:
2.1. здійснювати митний контроль переміщуваних предметів громадян у багажі та ручній поклажі з урахуванням принципу вибірковості, зокрема в межах компетенції здійснювати сукупність заходів з метою забезпечення норм МК України, законів та інших нормативних актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку;
2.2. чітко та сумлінно виконувати покладені на неї службові обов`язки, виконувати вимоги законодавчих та інших нормативно-правових актів, а також розпорядження безпосереднього або прямого керівника;
2.9. здійснювати заходи, спрямовані на попередження, виявлення та припинення порушення митних правил та контрабанди;
2.12. здійснювати митний огляд (товарів і предметів, що переміщуються через митний кордон України, особистий огляд громадян);
2.28. дотримуватись правил внутрішнього розпорядку.
Поряд із вищевикладеним, згідно ст. 407 МК України, посадовими особами митної служби України є працівники митних органів, спеціалізованих митних установ та організацій, на яких Митним кодексом України та іншими законами України покладено здійснення митної справи, організаційно - розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і яким присвоєно спеціальні звання.
Крім того, як вбачається з п. «а» ч. 2 постанови Пленуму Верховного суду СРСР № 4 від 03.03.1990 р. «Про судову практику у справах про зловживання владою або службовим становищем, перевищення влади або службових повноважень, халатність та службове підроблення» до представників влади відносяться працівники державних органів та установ, які наділені правом в межах своєї компетенції пред`являти вимоги, а також приймати рішення, обов`язкові для виконання громадянами або підприємствами, установами, організаціями незалежно від їх відомчої приналежності та підлеглості.
Однак, з матеріалів, зібраних у ході досудового слідства з урахуванням отриманих доказів, вбачається, що за не встановлених досудовим розслідуванням обставин, громадянка України ОСОБА_14 вступила у злочину змову із громадянином Республіки Болгарія ОСОБА_15 з метою ухилення від сплати податків, зборів та обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, шляхом переміщення через митний кордон України партії ювелірних виробів, виконаних із золота, срібла та ювелірних виробів із недорогоцінного металу (далі - «біжутерія»), у великих розмірах в пункті пропуску Державне підприємство міжнародний аеропорт «Бориспіль» (далі - ДП МА «Бориспіль») поза митним контролем.
Відповідно до розподілених ролей ОСОБА_14 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, повинна була організувати незаконне звільнення від митного контролю в пункті пропуску ДП МА «Бориспіль» переміщувану нею та ОСОБА_15 через митний кордон України велику партію, придбаних в Туреччині, ювелірних виробів із золота, срібла та «біжутерії», тобто їх переміщення поза митним контролем, не декларуючи та не сплачуючи податків, обов`язкових митних зборів і платежів, а також придбати в Туреччині із ОСОБА_15 означені товари і перемістити їх разом з останнім через митний кордон України зазначеним способом та в подальшому реалізувати ці ювелірні вироби на території України.
У свою чергу ОСОБА_15 , на виконання спільної злочинної домовленості із ОСОБА_14 , повинен був разом з останньою придбати у м. Стамбул (Туреччина) велику партію ювелірних виробів із золота, срібла та «біжутерії» для подальшого їх незаконного переміщення з Туреччини до України поза митним контролем з ухиленням від сплати податків, обов`язкових митних зборів та платежів, а також перемістити разом з ОСОБА_14 через митний кордон України вказані товари означеним способом.
Так, з метою ухилення від сплати податків, митних зборів та інших обов`язкових платежів, що підлягають сплаті під час переміщення в Україну товарів у разі митного оформлення, ОСОБА_14 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці і спосіб, домовилась з представником державної влади, працівником правоохоронного органу, головним інспектором відділу митного оформлення № 7 (далі - ВМО № 7) Київської обласної митниці ОСОБА_16 , про незаконне звільнення останньою від митного контролю ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та переміщувану ними через митний кордон України велику партію ювелірних виробів в терміналі «В» ДП МА «Бориспіль».
Надалі, 22.06.2011 р. ОСОБА_14 з метою реалізації злочинного умислу вилетіла до м. Стамбул (Туреччина) рейсом № VV 261 авіакомпанії «Аеросвіт» сполученням Київ Бориспіль-Стамбул, куди прибула у той же день приблизно о 09 годині.
Після цього, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 на виконання спільного злочинного плану в період з 22.06.2011 р. по 23.06.2011 р. у м. Стамбул придбали ювелірні вироби із золота, срібла та «біжутерію», які в подальшому були поміщені до чотирьох дорожніх валіз.
Надалі, 23.06.2011 р. о 09 год. 00 хв. головний інспектор ВМО № 7 Київської обласної митниці ОСОБА_16 , відповідно до графіку розподілу особового складу ВМО № 7, складеного заступником начальника ВМО № 7 ОСОБА_38 на виконання вимог МК України, Закону України «Про порядок ввезення в України, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України», Тимчасового порядку та власної Посадової інструкції приступила до виконання своїх службових обов`язків в залі «Приліт» терміналу «В» ДП МА «Бориспіль» на лінії митного контролю «зелений» коридор.
Того ж дня, 23.06.2011 р. приблизно о 10 годині ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 , маючи при собі придбані у м. Стамбул Туреччина ювелірні вироби, вилетіли з Туреччини до України рейсом № VV 262 авіакомпанії «Аеросвіт» сполученням Стамбул-Київ Бориспіль.
Далі, прибувши 23.06.2011 р. приблизно о 12 годині до терміналу «В» ДП МА «Бориспіль» ОСОБА_14 разом із ОСОБА_15 обрали режим митного контролю «червоний» коридор за погодженням із ОСОБА_16 , яка на виконання попередньої домовленості з ОСОБА_14 , в порушення плану розподілу особового складу ВМО № 7 Київської обласної митниці, перейшла з лінії митного режиму «зелений» коридор на лінію митного контролю «червоний» коридор.
Після цього, о 12 годині 38 хвилин ОСОБА_14 , реалізовуючи спільний із ОСОБА_15 злочинний умисел, будучи обізнаною із порядком перетину митного кордону України, маючи при собі предмети, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню і не підпадають під критерії митного режиму «зелений» коридор, переміщення яких через митний кордон України зобов`язує до сплати податків та митних платежів, бажаючи ухилитися від їх сплати, порушуючи вимоги ст. 40, п. 4 ч. 2 ст. 96 МК України, ч. З ст. 4 Закону України «Про порядок ввезення в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України», п. 2.6 Тимчасового порядку, перетнула митний кордон України через зону митного контролю «червоний» коридор не декларуючи переміщувані предмети, не вносячи їх до письмової митної декларації, не пред`являючи до митного огляду в результаті незаконного звільнення їх від митного контролю головним інспектором ВМО № 7 Київської обласної митниці ОСОБА_16 , тобто перемістила їх через митний кордон України поза митним контролем, та в порушення вимог п. 16.1.4. ст. 16, п. 180.1. ст. 180 ПК України не сплатила до державного бюджету України податок на додану вартість і мито.
Далі, ОСОБА_16 повернулась на лінію митного режиму «зелений» коридор, а через 10 хвилин знову перейшла на лінію митного режиму «червоний» коридор.
Там, о 12 годині 48 хвилин ОСОБА_15 , реалізовуючи спільний із ОСОБА_14 злочинний задум, будучи обізнаним із порядком перетину митного кордону України, маючи при собі предмети, що підлягають обов`язковому письмовому декларуванню і не підпадають під критерії митного режиму «зелений» коридор, переміщення яких через митний кордон України зобов`язує до сплати податків та митних платежів, бажаючи ухилитися від їх сплати, порушуючи вимоги ст. 40, п. 4 ч. 2 ст. 96 МК України, ч. З ст. 4 Закону України «Про порядок ввезення в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться громадянами на митну територію України», п. 2.6 Тимчасового порядку, перетнув митний кордон України через зону митного контролю «червоний» коридор не декларуючи переміщувані предмети, не вносячи їх до письмової митної декларації, не пред`являючи до митного огляду в результаті незаконного звільнення їх від митного контролю головним інспектором ВМО № 7 Київської обласної митниці ОСОБА_16 , тобто перемістив їх через митний кордон України поза митним контролем, та в порушення вимог п. 16.1.4. ст. 16, п. 180.1. ст. 180 ПК України не сплатив до державного бюджету України податок на додану вартість і мито.
Після цього, 23.06.2011 р. під час огляду місця події в кімнаті ретельного огляду багажу та ручної поклажі залу «Приліт» терміналу «В» ДП МА «Бориспіль», у дорожніх валізах ОСОБА_39 темно-синього кольору без бирки, темно-синього кольору із написом «LEGAN» з биркою № 814431 та у дорожніх валізах ОСОБА_15 чорного кольору із написом «VERAGE» з биркою № 256921 і з написом «FAITH» з биркою № 256973 виявлені, переміщені поза митним контролем, ювелірні вироби із золота, срібла та «біжутерію».
Згідно висновку судово-хімічної експертизи КНДІСЕ МЮ №№ 8092-8101/11-34 від 30.12.2011 р., кількість незаконно переміщених ОСОБА_40 та ОСОБА_15 ювелірних виробів виконаних із золота складає 3653 шт. загальною вагою 4559,01 г., із срібла - 19173 шт. загальною вагою 66315,37 г. та ювелірних виробів із недорогоцінного металу «біжутерія» - 2387 шт., загальною вагою 4926,4 гр. Загальна кількість усіх ювелірних виробів, незаконно переміщених ОСОБА_14 та ОСОБА_41 , виконаних із золота, срібла та «біжутерії» складає 25213 шт. загальною вагою - 75800,78 г.
Згідно висновків судово-товарознавчих експертиз КНДІСЕ МЮ № 9820-9829/11-16 від 19.10.2011 р., № 9810-9819/11-16 від 14.10.2011 р., № 9800-9809/11-16 від 20.10.2011 р., № 9890-9899/11-16 від 20.10.2011 р., № 9780-9789/11-16 від 17.10.2011 р., № 9790-9799/11-16 від 20.10.2011 р., № 9770-9779/11-16 від 17.10.2011 р., № 9760-9769/11-16 від 18.10.2011 р., № 9750-9759/11-16 від 28.10.2011 р., № 9740-9749/11-16 від 27.10.2011 р., № 9060-9069/11-16 від 31.10.2011 р., № 6049/11-16 від 20.10.2011 р., № 9850-9859/11-16 від 18.10.2011 р., № 9860-9869/11-16 від 18.10.2011 р., № 9870-9879/11-16 від 19.10.2011 р., № 9880-9889/11-16 від 19.10.2011 р., № 9890-9899/11-16 від 18.10.2011 р., № 8880-8889/11-16 від 25.01.2012 р., № 8770-8879/11-16 від 24.01.2011 р., № 8860-8869/11-16 від 24.01.2012 р., № 8850-8859/11-16 від 23.01.2012 р., № 9280-9289/11-16/13857-13866/11-53 від 28.12.2011 р., № 9270-9279/11-16 від 13.01.2012 р., № 9240-9249/11-16 від 12.10.2012 р., № 9040-9049/11-16/14197-14206/11-53 від 30.12.2011 р., № 9030-9039/11-16/14217-114226/11-53 від 29.12.2011 р., № 9020-9029/11-16 від 04.01.2012 р., № 9010-9019/11-16 від 04.01.2012 р., № 8970-8979/11-16 від 17.01.2012 р., № 8960-8969/11-16 від 18.01.2012 р., № 8950-8959/11-16 від 18.01.2012 р., № 8940-8949/11-16 від 25.01.2012 р., № 8890-8899/11-16 від 25.01.2012 р., № 9620-9629/11-16 від 18.01.2012 р., № 9360-9369/11-16/13794-13803/11-53 від 23.12.2011 р., № 9350-9359/11-16 від 16.01.2012 р., № 9340-9349/13784-13793/11-53 від 23.12.2011 р., № 9330-9339/13877-13886/11-53 від 28.12.2011 р., № 9320-9329/11-16/13897-13906/11-53 від 26.12.2011 р.,№ 9310-9319/11-16/13837-13846/11-53 від 26.12.2011 р., № 9300-9309/11-16/13917-13926/11-53 від 26.12.2011 р., № 9290-9299/11-16/13937-13946/11-53 від 20.12.2011 р., № 9480-9489/11-16/13174-13183/11-53 від 15.12.2011 р., № 9120-9129/11-16-12930-12939/11-53 від 12.12.2011 р., № 9110-9119/11-16/12890-12899/11-53 від 09.12.2011 р., № 9100-9109/11-16/12910-12919/11-53 від 09.12.2011 р., № 9160-9169/11-16 від 07.12.2011 р., № 9190-9199/11-53 від 05.12.2011 р., № 9170-9179/11-56 від 05.12.2011 р., № 9180-9189/11-16 від 05.12.2011 р., № 9640-9649/11-16 від 02.12.2011 р., № 9560-9569/11-16 від 30.11.2011 р., № 9915-9924/11-16 від 23.11.2011 р., № 9670-9679/11-16 від 23.11.2011 р., № 9710-9719/11-16 від 22.11.2011 р., № 9550-9559/11-53 від 23.11.2011 р., № 9690-9699/11-16 від 22.11.2011 р., № 9700-9709/11-16 від 22.11.2011 р., № 9680-9689/11-16 від 22.11.2011 р., № 9720-9729/11-16 від 22.11.2011 р., № 9660-9669/11-53 від 22.11.2011 р., № 9650-9659/11-53 від 22.11.2011 р., № 9570-9579/11-16 від 22.11.2011 р., № 9450-9459/13534-13543/11-53 від 19.12.2011 р., № 9070-9079/11-16 від 16.12.2011 р., № 9080-9089/11-16 від 20.12.2011 р., № 9540-9549/11-16 від 20.12.2011 р., № 9590-9599/11-16 від 20.12.2011 р., № 9600-9609/11-16/13608-13617/11-53 від 20.12.2011 р., №9400-9409/11-16/13588-13597/11-53 від 21.12.2011 р., № 9530-9539/11-16 від 21.12.2011 р., № 9130-9139/11-16/12970-12979/ від 12.12.2011 р., № 9140-9149/11-16/12990-12999/11-53 від 12.12.2011 р., № 9150-9159/11-16/12950-12959/11-53 від 13.12.2011 р., № 9090-9099/11-16/13279-13288/11-53 від 14.12.2011 р., № 9460-9469/11-16/13214-13223/11-53 від 15.12.2011 р., №№ 9470-9479/11-16/13194-13203/11-53 від 15.12.2011 р., № 9500-9509/13154-13163/11-53 від 14.12.2011 р., №№ 9510-9519/11-16/13134-13143/11-53 від 14.12.2011 р.,№ 9840-9849/11-16 від 21.12.2011 р.,№ 9830-9839/11-16 від 14.10.2011 р.,№ 8900-8909/11-16 від 30.01.2012 р., № 9370-9379/11-16 від 10.02.2012 р.,№ 8930-8939/11-16 від 26.01.2012 р., № 8920- 8929/11-16 від 26.01.2012 р., № 8910-8919/11-16 від 26.01.2012 р., № 9490-9499/11-16/13299-13308/11-53 від 15.12.2011 р., № 9630-9639/11-16 від 08.02.2012 р., № 9420-9429/11-16 від 27.01.2012 р., № 9380-9389/11-16 від 08.02.2012 р., № 9580-9589/11-16/13259-13268/11-53 від 15.12.2011 р., № 9200-9209/11-16 від 15.02.2012 р., № 9210-9219/11-16 від 13.02.2012 р., № 9220-9229/11-16 від 13.02.2012 р., № 8990-8999/11-16 від 28.02.2012 р., № 8980-8989/11-16 від 28.02.2012 р., № 1928/1929/12-53 від 28.02.2012 р., № 9730-9739/11-16 від 15.02.2012 р, № 9520-9529/11-16 від 21.02.2012 р., № 9610-9619/11-16 від 14.02.2012 р., № 9430-9439/11-16 від 14.02.2012 р., № 9440-9449/11-16 від 14.02.2012 р., № 9250-9259/11-16 від 15.02.2012 р., № 9230-9239/11-16 від 15.02.2012 р., № 9390-9399/11-16 від 2102.2012 р., № 9260-9269/11-16 від 14.02.2012 р., № 9410-9419/11-16 від 14.02.2012 р., № 8820-8829/11-16 від 16.02.2012 р., № 8830-8839/11-16 від 16.02.2012 р., № 8840-8849/11-16 від 17.02.2012 р., № 9000-9009/11-16 від 14.02.2011 р., № 9050-9059/11-16 від 14.02.2012 р., № 8810-8819/11-16 від 29.02.2012 р., та № 8092-8101/11-34 від 30.12.2011 р., загальна ринкова вартість переміщуваних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ювелірних виробів із золота у кількості 3 653 шт. загальною вагою 4 559,01 г. та із срібла у кількості 19 173 шт. загальною вагою 66 315,37 г. , а також ювелірних виробів із недорогоцінного металу "біжутерія" у кількості 2387 шт. загальною вагою 4 926,4 гр., станом на 23.06.2011 р. становить 4 090 657,41 грн.
Згідно висновку експертів Київської обласної митниці № 1/13.03.2012 від 13.03.2012 р., громадянка України ОСОБА_14 та громадянин Республіки Болгарія ОСОБА_15 , в разі митного оформлення означених вище ювелірних виробів із золота, срібла та ювелірних виробів із недорогоцінного металу "біжутерія" загальної кількості 25 213 предметів, які 23.06.2011 р. незаконно, з приховуванням від митного контролю, перемістили через митний кордон України, повинні були сплатити митні платежі та збори на загальну суму 1 309 010 грн. 37 коп., зокрема: мито на суму 409 065 грн. 74 коп., податок на додану вартість на суму 899 944 грн. 63 коп.
Таким чином, громадянка України  ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинувачується в тому, що вчинила умисне ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, особою, яка зобов`язана їх сплачувати, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів, коштів у значних розмірах (1 309 010 грн. 37 коп.), тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 212 КК України.
Громадянин Республіки Болгарія  ОСОБА_15 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 обвинувачується в тому, що вчинив дії які полягали в ухилянні від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку, особою, яка зобов`язана їх сплачувати, за попередньою змовою групою осіб, що призвело до фактичного ненадходження до бюджетів, коштів у значних розмірах (1 309 010 грн. 37 коп.), тобто злочин, передбачений ч.2 ст. 212 КК України.
Громадянка України  ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 обвинувачується в тому, що будучи службовою особою, умисно, з метою отримання неправомірної вигоди іншими фізичними особами, використала службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки, тобто вчинила злочин, передбачений ч.2 ст. 364 КК України.
При новому судовому розгляді даного кримінального провадження, за клопотання прокурора в судовому засіданні були оголошені та досліджені наступні матеріали: 
протокол огляду місця події від 23.06.2011 року, відповідно до якого в залі "Приліт" терміналу "В" ДП МА "Бориспіль" виявлено громадянку України ОСОБА_14 та громадянина Республіки Болгарія ОСОБА_15 , (т.1 а.с.127-130);
протокол огляду електронного носія інформації "APACER", який надійшов з ГУ БКОЗ СБ України від 12.07.2011 р., на якому міститься відеозаписи камери спостереження розташованої у залі "Приліт", терміналу "В" ДП МА "Бориспіль", на яких зафіксоване переміщення 23.06.2011 р. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в митному режимі "червоний коридор" (т.1 а.с.123-124);
протокол огляду від 14.07.2011 р., відповідно до якого були оглянуті вилучені у ОСОБА_16 під час особистого обшуку від 24.06.2011 р. речі, а саме: два мобільні телефони марки "NOKIA" модель 1661-2 та модель 6700с-1, пластикове посвідчення НОМЕР_1 вид. на ім`я ОСОБА_16 , пластикову перепустку Ф. 97-18-1 до ДП МА "Бориспіль" за № 01050 із магнітною карткою № НОМЕР_2 , та корінець паперу на якому чорнилом синього кольору виконано напис " НОМЕР_3 ОСОБА_42 " - вказаний номер мобільного телефону належить обвинуваченій ОСОБА_14 (т.2 а.с.12-13);
протокол огляду від 11.02.2012 р., відповідно до якого було оглянуто вилучений у ОСОБА_14 під час особистого обшуку від 24.06.2011 р. мобільний телефон марки SAMSUNG (т.2 а.с.102-103); 
протокол огляду від 03.03.2012 р., відповідно до якого було оглянуто надісланий з ГУБКОЗ СБ України оптичний носій інформації "СD-RW" № 1974, який містить звукові файли із телефонними розмовами між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 (т.17 а.с.108-109); 
протокол огляду від 28.02.2012 р., відповідно до якого були оглянуті вилучені співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколів про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р. та 0551/125000001/11 від 23.06.2011 р. стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , ювелірні вироби із золота, срібла та ювелірні вироби із недорогоцінного металу "біжутерія", які ОСОБА_14 та ОСОБА_15 перемістили через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль" (т.15 а.с.87-89);
-висновки судово-товарознавчих експертиз КНДІСЕ МЮ № 9080-9089/11-16 від 20.12.2011 р., № 9540-9549/11-16 від 20.12.2011 р., № 9590-9599/11-16 від 20.12.2011 р., № 9600-9609/11-16/13608-13617/11-53 від 20.12.2011 р., № 9400-9409/11-16/13588-13597/11-53 від 21.12.2011 р., № 9530-9539/11-16 від 21.12.2011 р., № 9130-9139/11-16/12970-12979/11-53 від 12.12.2011 р., № 9140-9149/11-16/12990-12999/11-53 від 12.12.2011 р., № 9150-9159/11-16/12950-12959/11-53 від 12.12.2011 р., № 9090-9099/11-16/13279-13288/11-53 від 14.12.2011 р., № 9690-9699/11-16 від 22.11.2011 р., № 9700-9709/11-16 від 22.11.2011 р., № 9680-9689/11-16 від 22.11.2011 р., № 9720-9729/11-16 від 22.11.2011 р., № 9660-9669/11-16 від 22.11.2011 р., № 9650-9659/11-16 від 22.11.2011 р., № 9570-9579/11-16 від 22.11.2011 р., № 9450-9459/11-16/13534-13543/11-53 від 19.12.2011 р., № 9070-9079/11-16 від 16.12.2011 р., № 9460-9469/11-16/13214-13223/11-53 від 15.12.2011 р., № 9470-9479/11-16/13194-13203/11-53 від 15.12.2011 р. № 9500-9509/13154-13163/11-53 від 14.12.2011 р., № 9510-9519/11-16/13134-13143/11-53 від 14.12.2011 р., № 9840-9849/11-16/ від 21.10.2011 р., № 9830-9839/11-16/ від 14.10.2011 р., № 9820-9829/11-16/ від 19.10.2011 р., № 9810-9819/11-16/ від 14.10.2011 р., № 9800-9809/11-16/ від 20.10.2011 р., № 9890-9899/11-16/ від 20.10.2011 р., № 9780-9789/11-16/ від 17.10.2011 р., № 9790-9799/11-16/ від 20.10.2011 р., № 9770-9779/11-16/ від 17.10.2011 р., № 9760-9769/11-16/ від 18.10.2011 р., № 9750-9759/11-16/ від 28.10.2011 р., № 9740-9749/11-16/ від 27.10.2011 р., № 9060-9069/11-16/ від 31.10.2011 р., № 9280-9289/11-16/13857-13866/11-53 від 28.12.2011 р., № 9270-9279/11-16/ від 13.01.2012 р., № 9240-9249/11-16/ від 12.01.2012 р. № 9040-9049/11-16/14197-14206/11-53 від 30.12.2011 р., № 9020-9029/11-16/ від 04.01.2012 р., № 9010-9019/11-16/ від 04.01.2012 р., № 8970-8979/11-16/ від 17.01.2012 р., № 8960-8969/11-16/ від 18.01.2012 р., № 8950-8959/11-16/ від 18.01.2012 р., № 8940-8949/11-16/ від 25.01.2012 р., № 8990-8909/11-16/ від 30.01.2012 р., № 8890-8899/11-16/ від 25.01.2012 р., № 9620-9629/11-16/ від 18.01.2012 р., № 9360-9369/11-16/13794-13803/11-53 від 23.12.2011 р., № 9350-9359/11-16/ від 16.01.2012 р., № 9340-9349/13784-13793/11-53 від 23.12.2011 р., № 9330-9339/13877-13886/11-53 від 28.12.2011 р., № 9320-9329/11-16/13897-13906/11-53 від 26.12.2011 р., № 9310-9319/11-16/13837-13846/11-53 від 26.12.2011 р., № 9290-9299/11-16/13937-13946/11-53 від 20.12.2011 р., № 9300-9309/11-16/13917-13926/11-53 від 26.12.2011 р., № 8820-8829/11-16/ від 16.02.2012 р., № 8830-8839/11-16/ від 16.02.2012 р., № 8840-8849/11-16/ від 17.02.2012 р., № 9000-9009/11-16/ від 14.02.2012 р., № 9050-9059/11-16/ від 14.02.2012 р., № 6049/11-16 від 20.10.2011 р., № 9850-9859/11-16 від 18.10.2011 р., № 9860-9869/11-16 від 18.10.2011 р., № 9870-9879/11-16 від 19.10.2011 р., № 9890-9899/11-16 від 18.10.2011 р., № 8880-8889/11-16 від 25.01.2012 р., № 8870-8879/11-16 від 24.01.2012 р., № 8860-8869/11-16 від 24.01.2012 р., № 8850-8859/11-16 від 23.01.2012 р., № 9730-9739/11-16 від 15.02.2012 р., № 9520-9529/11-16 від 21.02.2012 р., № 9610-9619/11-16 від 14.02.2012 р., № 9430-9439/11-16 від 14.02.2012 р., № 9440-9449/11-16 від 14.02.2012 р., № 9250-9259/11-16 від 15.02.2012 р., № 9230-9239/11-16 від 15.02.2012 р., № 9390-9399/11-16 від 21.02.2012 р., № 9260-9269/11-16 від 14.02.2012 р., № 9410-9419/11-16 від 14.02.2012 р., № 9370-9379/11-16 від 10.02.2012 р., № 8930-8939/11-16 від 26.01.2012 р., № 8920-8929/11-16 від 26.01.2012 р., № 8910-8919/11-16 від 26.01.2012 р., № 9490-9499/11-16/13299-13308/11-53 від 15.12.2011 р., № 9630-9639/11-16 від 08.02.2012 р., № 9420-9429/11-16 від 27.01.2012 р., № 9380-9389/11-16 від 08.02.2012 р., № 9580-9589/11-16/13259-13368/11-53 від 15.12.2011 р., № 9200-9209/11-16/ від 15.02.2012 р., № 9210-9219/11-16/ від 13.02.2012 р., № 9220-9229/11-16/ від 13.02.2012 р., № 8990-8999/11-16/ від 28.02.2012 р., № 1928/1929/12-53/ від 28.02.2012 р., № 8980-8989/11-16/ від 28.02.2012 р., № 9480-9489/11-16/13174-13183/11-53 від 15.12.2011 р., № 9120-9129/11-16/12930-12939/11-53 від 12.12.2011 р., № 9110-9119/11-16/12890-12899/11-53 від 09.12.2011 р., № 9100-9109/11-16/12910-12919/11-53 від 09.12.2011 р., № 9160-9169/11-16/ від 07.12.2011 р., № 9190-9199/11-53/ від 05.12.2011 р., № 9170-9179/11-16/ від 05.12.2011 р., № 9180-9189/11-16/ від 05.12.2011 р., № 9640-9649/11-16/ від 02.12.2011 р., № 9560-9569/11-16/ від 30.11.2011 р., № 9915-9924/11-16/ від 23.11.2011 р., № 9670-9679/11-16/ від 23.11.2011 р., № 9710-9719/11-16/ від 22.11.2011 р., № 9550-9559/11-16/ від 23.11.2011 р., № 8810-8819/11-16/ від 29.02.2012 р., , відповідно до яких загальна ринкова вартість незаконно переміщуваних ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ювелірних виробів із золота, у кількості 3653 шт. загальною вагою 4559,01 г., із срібла, у кількості 19173 шт. загальною вагою 66315,37 г. і ювелірних виробів із недорогоцінного металу "біжутерія" у кількості 2387 шт., загальною вагою 4926,4 гр., станом на 23.06.2011 р. становить 4 090 657,41 грн. (Т.№4 а.с. 41-5, 57-68, 74-85, 87-98, 164-169, 184-195, 201-212, 218-230, 236-244, 250-260, Т.№ 5 а.с. 3-14, 20-32, 82-90, 96-99, 105-115, 121-134, 140-150, 156-168, 174-183, Т.№ 6 а.с. 3-11, 17-28, 34-51, 57-64, 70-79, 85-91, 97-109, 115-122, 128-138, 142-152, 158-165, 171-181, 187-194, 200-207, 213-220, 226-235, 241-251 Т.№ 7 а.с. 66-74, 80-89, 95-106, 112-123, 157-169, 175-183, 189-196, 202-208, 214-220, 226-232, 238-247, Т.№ 8 а.с.236-245, Т.№ 9 а.с. 3-10, 16-23, 29-36, 42-50, 56-66, 72-85, 91-102, 108-114, 120-130, 136-144, 150-158, 164-173, 179-183, 189-197, 203-210, Т.№ 10 а.с. 3-12, 18-24, 30-36, 42-48, 66-74, Т.№ 11 а.с. 184-192, 209-216, 222-230, 244-251, Т.№ 12 а.с. 97-105, 111-122, 128-141, 147-162, 168-182, 188-196, 202-209, 215-218, 224-231, 237-250, Т.№ 13 а.с. 3-13, 19-27, 33-41, 47-56, 92-99, 105-115, 121-134, 140-155, 161-168, 174-190, 196-209, 215-234, 240-248, Т.№ 14 а.с. 11-13, 19-25, 31-40, 46-56, 62-72, 78-87, 93-103, 109-121, 127-137, 143-151, 157-167, 173-179, 205-213, 219-226, 232-235, 241-253, Т.№ 15 а.с.43-49);
-висновок експертиз Державного гемологічного центру Міністерства фінансів України за результатами експертизи коштовних каменів в ювелірних виробах № 4990-АЮ від 02.02.2012 р. згідно з якими в частині ювелірних виробів в кількості 117 предметів, які виявлені та вилучені 23.06.2011 р. у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оздоблені дорогоцінним камінням. Вартість дорогоцінного каміння у ювелірних виробах, вилучених 23.06.2011 р. у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 складає 181,01 доларів США (т.15 а.с.68-74);
-висновок експертів Київської обласної митниці № 1/13.03.2012 від 13.03.2012 р. відповідно до якої в разі митного оформлення ювелірних виробів із золота, срібла та ювелірних виробів із недорогоцінного металу "біжутерія" загальної кількості 25213 предметів, які ОСОБА_15 та ОСОБА_14 23.06.2011 р. перемістили через митний кордон України, останні повинні були сплатити до державного бюджету митні платежі та збори на загальну суму 1 309 010 грн. 37 коп., зокрема: мито на суму 409 065 грн. 74 коп., податок на додану вартість на суму 899 944 грн. 63 коп. (т.15 а.с.116-117);
-протокол про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., складеного щодо ОСОБА_14 (т.1 а.с.131-136);
-протокол про порушення митних правил № 0551/125000001/11 від 23.06.2011 р., складеного щодо ОСОБА_15 (т.1 а.с.156-160);
-чотири інвойси № 008661 від 22.06.2011 р. виданих фірмою "IPEK YOLU SILVER" на ім`я " ОСОБА_43 , PROSPEKT LENINA GOROT NIKOLAY NO:15/55" та "BEYHAN NOURIEV YAHOV" про отримання останніми ювелірних виробів із срібла 925 проби загальною вагою 76 571,00 на суму 95 713,75 доларів США (т.1 а.с.162-165); 
-інвойс № 0618966 від 22.06.2011 р. виданих фірмою "IPEK YOLU SILVER" на ім`я " ОСОБА_43 , PROSPEKT LENINA GOROT NIKOLAY NO:15/55" та "BEYHAN NOURIEV YAHOV" про отримання останніми ювелірних виробів із срібла 925 проби загальною вагою 76 571,00 на суму 95 713,75 доларів США (т.1 а.с.170); 
-копія фактури серії А № 842033 від 22.06.2011 р. на ім`я " ОСОБА_44 , UL. SVOBODI D. 35 STR. 3, KIEV-UKRAINE" про отримання останньою від фірми "ITAL GOLD" ювелірних виробів із золота загальною вагою 4.564,02 GRM на загальну суму 132 082,74 доларів США (т.1 а.с.171); 
-фактура серії А № 842033 від 22.06.2011 р. на ім`я " ОСОБА_44 , UL. SVOBODI D. 35 STR. 3, KIEV-UKRAINE" про отримання останньою від фірми "ITAL GOLD" ювелірних виробів із золота загальною вагою 4.564,02 GRM на загальну суму 132 082,74 доларів США (т.1 а.с.172); 
-інвойс серії А № 842033 від 22.06.2011 р. на ім`я " ОСОБА_44 , UL. SVOBODI D. 35 STR. 3, KIEV-UKRAINE" про отримання останньою від фірми "ITAL GOLD" ювелірних виробів із золота загальною вагою 4.564,02 GRM на загальну суму 132 082,74 доларів США (т.1 а.с.173);
-копія інвойс-фактури серії А № 8661 від 22.06.2011 р. виданий фірмою "IPEK YOLU SILVER" на ім`я " ОСОБА_43 , PROSPEKT LENINA GOROT NIKOLAY NO:15/55" та "BEYHAN NOURIEV YAHOV" про отримання останніми ювелірних виробів із срібла 925 проби загальною вагою 88,50 кг брутто на суму 132 238, 12 доларів США (т.1 а.с.174); 
-в`їзна митна декларація від 15.06.2011 р. на ім`я ОСОБА_14 , про ввезення та декларування останньою ювелірних виробів із срібла 925 проби у кількості 329 шт. на загальну суму 1 403,04 доларів США (т.1 а.с.176);
-в`їзна митна декларація від 18.05.2011 р. на ім`я ОСОБА_45 , про ввезення та декларування останньою ювелірних виробів із срібла 925 проби у кількості 453 шт. на загальну суму 1400 доларів США (т.1 а.с.177);
-уніфікована митна декларація МД-1 серії КБ № 651063 від 15.06.2011 р. про сплату ОСОБА_14 податку на ввезені нею, на територію України, ювелірних виробів із срібла 925 проби у кількості 329 шт. на загальну суму 1403,04 доларів США (т.1 а.с.178);
-уніфікована митна декларація МД-1 серії КБ № 615771 від 18.05.2011 р. про сплату ОСОБА_14 податку на ввезені нею, на територію України, ювелірних виробів із срібла 925 проби у кількості 453 шт. на загальну суму 1400 доларів США (т.1 а.с.179);
-орієнтування ГУ БКОЗ СБ України № 14/21601 від 22.06.2011 р. (т.1 а.с.175);
-явка з повинною ОСОБА_14 від 23.06.2011 р. (т.2 а.с.95-96);
-лист окремого відділу обробки даних центральної підсистеми інтегрованої інформаційно-телекомунікаційної системи "Гарт" ДПС України за вх. № 1296 від 26.07.2011 р., із зазначенням інформації щодо перетину державного кордону України ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.16 а.с.33-34); 
-лист ДП МА "Бориспіль" за вх. № 1416 від 17.07.2011 р., із зазначенням інформації щодо прибуття 23.06.2011 р. до терміналу "В" ДП МА "Бориспіль" літаків міжнародних сполучень, зокрема рейсу, яким прибули до України вказаного числа ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (т.16 а.с.36);
-протокол № 1 від 18.07.2011 р., про результати здійснення оперативно-розшукових заходів (т.16 а.с.97-102);
-протокол № 1 від 18.07.2011 р., про результати здійснення оперативно-розшукових заходів (т.16 а.с.103-106);
-план розподілу особового складу ВМО № 7 Київської обласної митниці по залу "Приліт" терміналу "В" ДП МА "Боиспіль" на 23.06.2011 р. (т.1 а.с.169);
-посвідчення НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_16 (т.2 пакет № 4 а.с.9);
-копія наказу Київської обласної митниці № 733-к від 07.10.2010 р. відповідно до якого ОСОБА_16 було призначено на посаду головного інспектора ВМО № 7 Київської обласної митниці (т.16 а.с.10-15); 
-копія посадової інструкції головного інспектора ВМО № 7 Київської обласної митниці від 29.10.2010 р. (т.16 а.с.16-22);
-копія табелю обліку робочого часу співробітників ВМО № 7 Київської обласної митниці в період з 01.06.2011 р. по 30.06.2011 р. (т.16 а.с.23-28);
-копія наказу Київської обласної митниці № 567-к від 24.06.2011 р., відповідно до якого припинено перебування ОСОБА_16 на державній службі в митних органах України (т.16 а.с.31);
-копія матеріалів службового розслідування, проведеного Київською обласною митницею щодо події з уячастю головного інспекторп ВМО № 7 Київської обласної митниці ОСОБА_16 (т.16 а.с.47-195);
- електронний носій інформації "APACER", який надійшов з ГУ БКОЗ СБ України разом із матеріалами документування контрабандного переміщення ювелірних виробів, який містить відеозаписи камери спостереження розташованої у залі "Приліт", терміналу "В" ДП МА "Бориспіль" на яких зафіксоване переміщення 23.06.2011 р. ОСОБА_14 та ОСОБА_15 в митному режимі "червоний коридор" (т.1 пакет № 1 а.с. 120,126);
-вилучена співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., пластиковою пломбою № 004689, якою було скріплено мішечок із переміщуваними ОСОБА_14 , 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірними виробами (т.1 пакет № 2 а.с. 141,153-154);
-вилучена співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., дорожньою сумкою із тканини синього кольору в якій ОСОБА_14 разом з ОСОБА_15 перемістила 23.06.2011 р. через митний кордон України поза митним контролем в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби (т.1 а.с.153-155);
-вилучена співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., поліетиленовим пакетом чорного кольору з написом білого кольору "COLINS", в якому ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 перемістили 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль" ювелірні вироби (т.1 а.с.153-155);
-вилучена співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., мішечком із тканини бежевого кольору, в якому ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 перемістила 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби (т.1 а.с.153-155);
-вилучені співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., дев`ятьма шматками паперу білого кольору із написом по середині "Z" та "MAKSALINA", в які були загорнуті переміщувані ОСОБА_14 та ОСОБА_15 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби (т.1 а.с.153-155);
-вилучениі співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., аркушем газети "ZAMAN", в який були загорнуті переміщувані ОСОБА_14 та ОСОБА_15 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль" ювелірні вироби (т.1 а.с.153-155);
-вилучена співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., дорожньою валізою марки "LEGAN", в якій ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 перемістила 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби (т.1 а.с.153-155);
-вилучені співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р., двадцяти двома пакетами обгорнуті у клейку стрічку прозорого кольору із написом "FORZA", в які були загорнуті та у подальшому переміщувані ОСОБА_14 та ОСОБА_15 23.06.2011 р. через митний кордон України в пункті пропуску ДП МА "Бориспіль" ювелірні вироби (т.1 а.с.153-155);
-вилучена співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0551/125000001/11 від 23.06.2011 р., дорожньою валізою марки "VERAGE", в якій ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 перемістив 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби із срібла та ювелірні вироби із недорогоцінного металу "біжутерія" (т.1 а.с.153-155);
-вилучена співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколу про порушення митних правил № 0551/125000001/11 від 23.06.2011 р., дорожньою валізою марки "FAITH", в якій ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 перемістив 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби із срібла (т.1 а.с.153-155);
-вилучений під час огляду місця події від 23.06.2011 р., електронним квитком № 8702876365706 на ім`я ОСОБА_46 на літак сполученням “Київ-Стамбул” рейсом № VV 261 на 22.06.2011 р., та на літак сполученням "Стамбул-Київ" рейсом № VV 262 на 23.06.2011 р.(т.1 а.с.167,189-191);
-вилучений під час огляду місця події від 23.06.2011 р., відривним талоном до електронного квитка № НОМЕР_4 на прізвище ОСОБА_47 літак сполученням "Стамбул-Київ" рейсом № VV 262 на 23.06.2011 р.(т.1 а.с.161,189-191);
-вилучений під час огляду місця події від 23.06.2011 р., електронним квитком № 8702876365708 на ім`я ОСОБА_48 , на літак сполученням "Стамбул-Київ" рейсом № VV 262 на 23.06.2011 р. та на літак сполученням "Київ-Стамбул" рейсом № VV 261 на 24.06.2011 р. (т.1, а.с.168,189-191);
-вилучена під час огляду місця події від 23.06.2011 р., багажною биркою на ручну поклажу № 814431, яка містилася на дорожній валізі марки "LEGAN" в якій ОСОБА_14 перемістила 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби (т.1 а.с.161,189-191);
-вилучена під час огляду місця події від 23.06.2011 р., багажною биркою на ручну поклажу № ХН 256921, яка містилася на дорожній валізі марки "VERAGE", в якій ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 перемістив 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби (т.1 а.с.161,189-191);
-вилучена під час огляду місця події від 23.06.2011 р., багажною биркою на ручну поклажу № ХН 256973, яка містилася на дорожній валізі марки "FAITH" в якій ОСОБА_15 разом з ОСОБА_14 незаконно перемістив 23.06.2011 р. через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль", ювелірні вироби (т.1 а.с.161,189-191); 
-вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_14 від 24.06.2011 р., мобільний телефон марки SAMSUNG, серійний номер НОМЕР_5 з мобільним номером телефону НОМЕР_3 , на який ОСОБА_16 відправляла "смс-повідомлення", які містять вказівки щодо переміщення ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 через митний кордон України, 23.06.2011 р. в ДП МА "Бориспіль" ювелірних виробів (т.2, а.с.104-105);
-вилучений під час особистого обшуку ОСОБА_14 від 24.06.2011 р., двома аркушами паперу із зазначенням кількості пакунків із ювелірними виробами із золота та срібла, які ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , 23.06.2011 р. перемістити через митний кордон України в ДП МА "Бориспіль" (т.2 а.с.100-101, 104-105);
-надісланий з ГУБКОЗ СБ України оптичним носієм інформації "СD-RW" № 1974, який містить звукові файли із телефонними розмовами між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 з приводу переміщення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 через митний кордон України 23.06.2011 р. в ДП МА "Бориспіль" ювелірних виробів (т.17 а.с.110);
-вилучені співробітниками Київської обласної митниці, під час складання протоколів про порушення митних правил № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 р. та 0551/125000001/11 від 23.06.2011 р. стосовно ОСОБА_14 та ОСОБА_15 відповідно, ювелірні вироби із золота, срібла та ювелірні вироби із недорогоцінного металу "біжутерія", - судом не досліджувались, зважаючи на їх повернення ОСОБА_14 та відсутність таких виробів в матеріалах кримінального провадження на момент судового розгляду;
-постанову про закриття кримінального провадження №4201200000000065 від 27.12.2012р. за ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю події правопорушення за заявою ОСОБА_14 даними якої підтверджено відсутність іншого складу злочину в діях ОСОБА_14 ; 
-постанова Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012р. в адміністративній справі щодо ОСОБА_14 за ч.1 ст.358 МК України даними якої ОСОБА_14 визнано винною та закрито провадження у зв`язку з закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення.
Також були оголошені записи телефонних розмов між ОСОБА_16 та ОСОБА_14 , якими доводиться спілкування між даними обвинуваченими.
Також судом встановлювався та обмежувався строк для подання доказів обвинувачення, зважаючи на тривалість судового провадження та неможливість забезпечити явку всіх свідків обвинувачення (допитано 17 з 26 заявлених), про що постановлена ухвала від 27.02.2024 року. Станом на 05.06.2026 року участь таких свідків так і не забезпечено. Крім того, допитані свідки немалди можливості повідомити суттєві обстиавни, зважаючи на термін що минув. Тому доцільність допиту таких свідків є сумнівною. Також судом не здійснювалось дослідження письмових протоколів допиту свідків, зважаючи на вимоги КПК України 2012 року щодо безпосередності допиту свідків в залі суду.
Обвинувачена  ОСОБА_14  в судовому засіданні вину свою не визнала і пояснила, що вона дійсно 23.06.2011р. прилетіла з м. Стамбул в Бориспіль, де була затримана працівниками СБУ. Всі необхідні документи на речі у неї були. Вона скористалась телевізійною інформацією, якою зазначалось про існування нульової ставки оподаткування при переміщенні товарів. В цей час до неї підійшли працівники митниці та запропонували пройти до кімнати огляду митна процедура не розпочиналась, про сплату мита їй ніхто не говорив. Вона вважала, що везла брух який не підлягає оподаткування та надала всі документи на товар, але її пояснення не слухали. Також вона не погоджується з висновками експертиз, оскільки вони проводились в одній установі за однією методикою, але дали різні висновки. З ОСОБА_49 і ОСОБА_50 у неї не було ніяких домовленостей. ОСОБА_51 їй допомагав лише у перенесенні валіз. Коли у неї виникли проблеми з квитком, її не було у списку вильоту, вона, через Одесу, зв`язалась з касою, їй сказали, що до неї підійде людина та допоможе. До неї підійшла ОСОБА_52 та допомогла отримати квиток. До цього вони знайомі не були. З ОСОБА_49 познайомилась у ОСОБА_53 ще раніше, звідти летіли разом. У неї дочка потребувала операцію і тому вона придбала в Туреччині лом срібла з відстрочкою платежу по ціні лому. На «червоний» коридор вона пішло того, що там було вільно. Коли її спитали про те, що вона перевозить, вона сказала, що везе особисті речі, бо так вважала. Щоб не переплачувати за багаж у літаку, вона попросила записати частину товару на ОСОБА_54 . В цей день вона з ОСОБА_50 не розмовляла. На той час у неї з ОСОБА_49 були близькі стосунки. Перед нею ніхто не ставив питання про сплату податків, товар у неї був вилучений. Вона готова сплатити податки по інвойсу, який повинна митниця врахувати при сплаті податків. Вона телефонувала ОСОБА_55 один чи два рази, хотіла передати турецькі солодощі до чаю, щоб віддячити за допомогу з квитком. Консультацію з приводу перетину кордону від ОСОБА_56 вона не отримувала. Явку з повинною вона вимушена була написати, оскільки її примусили до цього працівники СБУ, оскільки вона поспішала до дитини-інваліда, яка не може знаходитись без її догляду. Цивільний позов до себе не визнає. Всі документи у неї перевірили у Туреччині і запитань до неї не було. Також зауважила, що після тривалого розгляду вказаного кримінального провадження попереднім складом суду було зобов`язано повернути всі вилучені речу до митниці, після чого вона сплатила всі податки які були нараховані їй за вказані ювелірні вироби, яка сума платежу не пам`ятає. Вважає, що не завдала жодних збитків Державі своїми діями та жодного умислу від ухиляння від сплати податків в неї не було. Вказані ювелірні вироби були їй повернуті в повному обсязі. 
Обвинувачений  ОСОБА_57  в судовому засіданні пояснив, що він винним себе не визнає, цивільний позов не визнає. Товар йому не належить, він належить ОСОБА_14 . Вона попросила його допомогти їй у перевезенні товару, оскільки він був важкий. У нього з ОСОБА_14 були близькі стосунки, тому він погодився. З ОСОБА_16 він знайомий не був. Його було затримано у зоні митного контролю, не надали перекладача і адвоката, він не міг зрозуміти, що відбувається. Валізи вони оформляли з ОСОБА_14 на обох, щоб не переплачувати за вагу. 
Обвинувачена  ОСОБА_16  в судовому засіданні вину свою не визнала і пояснила, що вона 23.06.2011р. знаходилась на своєму робочому місці. Її було розподілено на «зелений» коридор. Крім неї на місці знаходились ще три інспектори. Пасажир, який обрав «червоний» коридор може бути оформлений по «зеленому». Переміщення між коридорами їм було дозволено перед робочою зміною. Вона сама визначалась з видом огляду пасажирів. Того дня було багато пасажирів і тому вона, як і всі інші інспектори, переміщалась між коридорами. Того дня ніхто з інспекторів не ставив речі на рентгенівський апарат. З Трокаль вона познайомилась, коли їй зателефонувала ОСОБА_58 і попросила допомогти придбати білет, оскільки у неї виникли якісь проблеми. Трокаль взяла у неї номер телефону і їй телефонувала, але вона не приділяла цьому уваги, оскільки їй багато хто телефонував. Ніякої змови з ОСОБА_59 у неї не було. Їй було відомо, що наказ про митні зони не були зареєстровані, але вона не могла відмовитись від виконання своїх обов`язків. Вона опитувала ОСОБА_59 і ОСОБА_54 , після цього пропустила, бо їй сказали, що везли особисті речі. Вантаж не викликав жодних сумнівів. Вона підходила на їх оформлення, оскільки інші інспектори були зайняті. Щоб ОСОБА_59 отримала якусь вигоду у неї мети не було. З ОСОБА_49 вона знайома не була. Ніякої винагороди вона отримувати не була повинна. 
13.04.2023 року свідок   ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснив, що він був присутній під час виконання оперативних заходів в аеропорту «Бориспіль». Затримання ОСОБА_59 і ОСОБА_54 відбулось у зоні митного контролю. Вони були затримані з ювелірними виробами. Він відбирав пояснення у ОСОБА_54 , обставини затримання ОСОБА_59 він не бачив. Ніякого тиску ні на кого не здійснювалось. З ОСОБА_50 він не спілкувався. 
13.04.2023 року свідок  ОСОБА_60  в судовому засіданні пояснив, що йому про переміщення товарів відомо в загальних рисах. Він на той час працював начальником відділу на Бориспільській митниці. Коли він прийшов до зони митного контролю то побачив відчинені валізи. В його обов`язки входило проведення організації та контролю митного оформлення інспекторами митниці. Розподіл інспекторів по робочих місцях проходив до початку робочого дня. Протягом дня інспектор, в залежності від пасажиропотоку, за усною вказівкою начальника відділу чи заступника начальника має право перейти з одного на інший коридор для проведення контролю. На той час, якщо по «зеленому» коридору було велике навантаження, пасажири мали право пройти по «червоному» коридору в режимі «зеленого» коридору. У цьому випадку інспектор мав можливість пропустити пасажира, якщо пасажир не викликає підозри. Чи перевіряла ОСОБА_52 речі на рентгенівському апараті йому не відомо. Чи працював апарат в цей момент він не знає. Коли не працює апарат достатньо мінімальної процедури опитування. Про те, що будуть проводитись заходи СБУ того дня, він письмового повідомлення не бачив. ОСОБА_52 і заступник начальника відділу не були поставлені до відому, що можливе перевезення контрабанди. У відсутності зони митного контролю митний контроль по законодавству проводитись не може. Після затримання працівниками СБУ митники до нього не мають відношення. 
13.04.2023 року свідок  ОСОБА_21  показав суду, що в той період він працював на посаді митника, в той день точного часу не пам`ятає, був запрошений іншими працівниками, в кімнаті огляду детального огляду багажу на території а/п «Бориспіль», де бачив на столі прикраси візуально схожі на золоті та срібряні прикраси, після чого їм надали протоколи огляду які він підписав, більш детально нічого не хто не пояснював, дана процедура були лише формальна, що за документ він підписував не пам`ятає так як пройшло багато часу. 
26.04.2023 свідок  ОСОБА_22  в судовому засіданні пояснив, що 23.06.2011р. ОСОБА_51 та ОСОБА_59 прибули рейсом з Туреччини і перевозили з собою вироби з золота та срібла. Їх було затримано та складено протоколи після чого прибули співробітники СБУ для подальшого їх документування. Він не пам`ятає того, чи спілкувався з ними. ОСОБА_61 чи здійснила відповідний контроль. Громадяни були затримані до виходу з зони митного контролю. 
26.04.2023 року свідок   ОСОБА_23  в судовому засіданні пояснив, що він працівник СБУ на посадів начальника ГУ сектору «К». З приводу даної події йому відомо що через державний кордон України та під час опрацювання та запобігання було затримано осіб які переміщували ювелірні вироби через кордон, та не задекларували їх, допит вказаних затриманих осіб особисто не проводив, під час детального огляду валіз було виявлено золоті та срібряні прикрасию Вказаних обвинувачних було затримано в зоні митного контролю в залі «приліт».
26.04.2023 року свідок  ОСОБА_24 показав суду, що в той день він працював інспектором митного контродю на пошті та оглядав посилки, які приходили з закордону, від своїх колег митників він дізнався що в а/п «Бориспіль» було затримано контрабанду золотих прикрас в великих розмірах близько 100 кілограм, він був залучений в якості понятого під час складання опису вилучених ювелірних прикрас, під час перерахунку прикрас були присутні працівники СБУ які здійснювали відео зйомку під час огляду, йому не відомо що працівниками СБУ відпрацьовують можливе переміщення контрабанди золотих прикрас. В той день від ОСОБА_62 ніяких прохань не надходило, також зауважив що в той день була фактично діяла зона митного контролю, яка поділялась на зелений коридор та на червоний, пасажири які перевозили товари які підлягають делкруванню повинні були пройти через червоний коридор. 
26.04.2023 року свідок  ОСОБА_25  показав суду, що в той період часу працював головним державним інспектором митного контролю та запобігання контрабанди, з ОСОБА_63 перебув в робочих відносинах, свідком тих подій які зазначені він не був, був залучений членом комісії при розслідуванні вказаної події, а саме контрабанди золотих прикрас громадянином Туреччини та України, вказав що проводилося службове розслідування відносно ОСОБА_64 , висновків не пам`ятає, в той день функціювала зона митного контролю, з чітко визначеними правилами для всі пасажирів. 
02.05.2023 року свідок  ОСОБА_26 в судовому засіданні показала, що вона працювала виконуючим директором ювелірної компанії ОСОБА_65 , яка займається виготовленням ювелірних виробів, до них на виробництво приїхали працівники правоохоронних органів які вилучили ювелірні вироби та офісну техніку та після опису повернули обратно. З приводу контрабанди їй нічого не відомо. Чому саме вилучені у обвинувачених ювелірні вироби були замотані в прайс листи компанії ОСОБА_66 їй не відомо. Сировину для виготовлення своїх виробів виключно з закордонних компаній та ломбардів на території України. 
02.05.2023 року свідок  ОСОБА_27 в судовому засіданні пояснив, що до нього звернулась ОСОБА_67 та попросила про допомогу, пояснюючи це тим що в неї знайомий якому потрібно допомога при оформлені документів (договорів) на спів працю з його комнаією для можливістю безперешкоднорго перетину кордону. 
14.06.2023 року свідок   ОСОБА_28 в судовому засіданні пояснила, що 23.06.2011р. вона складала протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_14 та оглядала багаж. Під час огляду були виявлені золоті та срібні ювелірні вироби. Про обставини переміщення цього товару їй нічого не відомо. Митний контроль закінчується з виходом пасажира за двері залу приліт. Колись була така технологія, що пасажирів, які йшли по «червоному» коридору можливо було оформити по правилах «зеленого» коридору. Чи затверджувався наказ про встановлення митних зон їй не відомо. Про те, що будуть проводитись заходи працівниками СБУ по виявленню контрабанди їй не повідомляли. 
14.06.2023 року свідок  ОСОБА_29  в судовому засіданні пояснив, що 23.06.2011р. ОСОБА_51 та ОСОБА_59 прибули рейсом з Туреччини і перевозили з собою вироби з золота та срібла. Їх було затримано та складено відповідні протоколи після чого прибули співробітники правоохоронних органів для подальшого оформлення. Він не пам`ятає того чи ОСОБА_68 здійснювала відповідний контроль вказаних громадян, але вони були затримані до виходу з зони митного контролю. 
04.08.2023 року свідок  ОСОБА_30 в судовому засіданні пояснив, що в той день його не було на зміні, він дізнався про всі обставини від своїх колег, в службовому розслідуванні не приймав жодної участі. 
03.10.2023 року свідок  ОСОБА_31  в судовому засідання показав, що 23.06.2011р. він працювв разом з ОСОБА_16 на митному контролі. Вона була розподілена на червоний коридор, але оскільки була інструкція про взаємозамінність, то вони переходили між коридорами у випадку великого пасажиропотоку. Як була розподілена ОСОБА_69 він не пам`ятає. Чи був на той день рентгенівський апарат також не пам`ятає. Вони знали, що наказ про митні зони не був зареєстрований у міністерстві юстиції, але виконували роботу.
03.10.2023 року свідок  ОСОБА_33  в судовому засіданні пояснив, що 23.06.2011р. він був присутній у пункті пропуску а/п «Бориспіль» при самому затриманні він не був, можливо був присутній під час складання протоколу про порушення митних правил. Пам`ятає, що були ювелірні вироби. Він на той час був на посаді оперативного співробітника і виконував вказівки свого керівника. Всіх обставин він не пам`ятає.
03.10.2023 року свідок  ОСОБА_32  в судовому засіданні пояснила, що працює інспектором та в той день вона не перебувала на робочому місці так як, була у відпустці. В той день вона перебувала в а/п Бориспіль та відлітала на відпочинок до Туреттчини, з ОСОБА_70 спілкувалась по телефону з особистих цілях. Після відпустки дізналась про дану подію від колег. 
11.10.2023 року свідок  ОСОБА_35 , в судовому засіданні пояснила, що працювала на посаді інспектора Київської митниці, та перебувла в адміністративний будівлі з приводу даної ситуації дізналась від свого керівництва. Щодо положень створення митної зони вона її не розробляла. Зона митного контролю визначалась відповідними позначками та лініями. 
17.10.2023 року свідок  ОСОБА_71 в судовому засіданні пояснила, що 23.06.2011р. вона складала протокол про порушення митних правил відносно ОСОБА_15 та оглядала багаж. Про обставини переміщення товарів їй нічого не відомо. Перекладач не залучався. Поруч в кімнаті були працівники СБУ. Про належність цих товарів Трокаль їй нічого не відомо, багаж був окремо. Яким чином причетна до переміщення ОСОБА_52 їй не відомо. Вона робила свої висновки зі слів працівників СБУ. В іншому вона дала покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_28 , які були надані в судовому засіданні.
Висновки суду за наслідками судового розгляду, оцінка позицій сторін, допустимості та належності наданих доказів. 
Отже, дослідивши, надані докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.17, 22, 23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини поза розумним сумнівом, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, забезпечуючи відповідно до вимог ст. 321 КПК України здійснення учасниками кримінального провадження їхніх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямувавши судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження, надавши сторонам кримінального провадження можливість подання ними до суду доказів, самостійного обстоювання стороною обвинувачення та стороною захисту їхніх правових позицій, провівши судовий розгляд у відповідності до вимог ст. 337 КПК України лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд приходить висновку, що в діях обвинуваченого ОСОБА_72 не вбачається складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а в діях обвинуваченого ОСОБА_73 не вбачається складу злочину, передбаченого ч. 4 ст. 425 КК України, оскільки їх вина не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, в той час як прокурором не доведено зворотного.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Стаття 25 КПК України передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.
За правилами ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням ,а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність, або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на прокурора.
Тобто, обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.
Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 284 цього Кодексу.
Мотивувальна частина виправдувального вироку має містити підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви, виходячи з яких, суд відкидає докази обвинувачення.
Так, п. 1 ч. 3ст. 374 КПКУкраїни передбачено, що мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, пред`явленого особі й визнаного судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку має бути викладено результати дослідження, аналізу й оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту.
Крім того, суд враховує судові розгляди даної справ, що мали місце раніше та позицію захисту у цьому зв`язку.
Так, згідно вироків Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2013 року та від 09.11.2015 року, суди виходили з того, що у терміналі «В» аеропорту «Бориспіль» митний орган у своїй роботі не міг скористатися положеннями статті 86 МК України (в ред.2002 р.) для того, щоб прийняти митні декларації від ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , зважаючи на невведення в дію відповідних положень про «Зеленений» та «Червоний» коридори зони митного контролю.
Зазначена обставина не знайшла свого підтвердження, зважаючи на наступне.
У справі № 826/3694/16, Верховний Суд зазначив, що митний пост, який функціонує на території відповідного пункту пропуску та в межах зон митного контролю, забезпечує здійснення державного контролю за додержанням законності щодо переміщення через митний кордон України. Це свідчить про те, що фактичне здійснення митного контролю є підтвердженням існування зони митного контролю, навіть якщо відсутній прямий наказ про її створення. 
Необов`язково наявність формального наказу митного органу для того, щоб зона вважалася створеною.
Якщо митники на місці здійснюють перевірку, оформлення, стоять шлагбауми, розмітка, то суд визнає, що особа перебувала в зоні митного контролю.
Це має важливе значення у справах про порушення митних правил; про зловживання службовим становищем; про контрабанду (як адміністративну, так і кримінальну).
З аналізу чинного станом на 23.06.2011 законодавства порядок, строки, обсяги, умови митного оформлення товарів на території Київської обласної митниці, сплати митних платежів урегульовано низкою нормативних актів, а саме: нормами Закону України від 13.09.2001 «Про порядок ввезення (пересилання) в Україну, митного оформлення й оподаткування особистих речей, товарів та транспортних засобів, що ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України»; положеннями Типової технологічної схеми пропуску через держаний кордон осіб, автомобільних, водних, залізничних та повітряних транспортних засобів перевізників і товарів, що переміщуються ними, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 24.12.2003 №1989; Правилами застосування спрощеного порядку здійснення митного контролю предметів, що переміщуються громадянами, які прямують авіаційним транспортом, затвердженими наказом Державної митної служби України №137 від 18.02.2006 та положеннями Тимчасового порядку здійснення митного контролю й митного оформлення предметів, що переміщуються через митний кордон України громадянами, який затверджений наказом Київської обласної митниці № 30 від 14.01.2011. Такими нормативними актами врегульовано діяльність зон митного контролю, у яких, відповідно до показань свідків, обвинувачених та досліджених у суді матеріалів провадження, були належно створені та облаштовані «червоний» та «зелений» коридори, в яких обвинувачені могли та були зобов`язані задекларувати переміщений ними товар та сплатити відповідні податки. Разом із цим, якщо Тимчасове положення про зони митного контролю в пункті пропуску «Бориспіль» не набрало чинності через відсутність державної реєстрації, то вказані правовідносини регулювались нормативно правовими актами попередньої редакції.
Тобто суд дійшов висновку, у вищезазначеному випадку при рогляді справи, що формальна наявність наказу про створення зони митного контролю не є обов`язковою умовою для її юридичного визнання. Якщо контроль фактично здійснюється – зона митного контролю вважається існуючою.
Вивченню у цьому зв`язку підлягає питання перетинання позначки білої лінії відповідної зони (червоної чи зеленої) для кваліфікації дій суб`єкта декларування та, відповідно, наявності чи відсутності складу адміністративного та/або кримінального правопорушення.
З цього приводу, суд приходить до висновку про те, що в ДП МА «Бориспіль» у вказаний обвинуваченням період часу 2011 року діяла зона митного контролю, що відповідала діючому на той момент законодавству України, за відсутності обгрутнтованих сумнівнів.
Крім того, сторона захисту зазначала про недотримання стороною обвинувачення положень ст. 219 КПК України, щодо продовження строків досудового розслідування з боку прокурора (на момент 2012-2013 роки).
Однак, судом встановлено, що матеріали даної кримінальної справи були повернуті на додаткове розслідування згідно ухвали Апеляційного суду Київської області від 21.11.2013 року та вподальшому, у зв`язку з набранням чинності КПК України 2012 року, досудове розслідування здійснювалось у відповідності до правил нового КПК, а саме внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2013 року за ч. 3 ст. 364 КК України (в подальшому перекваліфіковано на ч.2 ст. 364 КК України, зважачи на зміни законодавства а редакції відповідної статті) щодо працівника митниці, та 26.12.2013 року за ч. 2 ст. 212 КК України відносно двох осіб, що переміщали ювелірні вироби.
У цьому зв`язку, застосуванню підлягають положення ст. 219 КПК України у відповідній редакції, станом на грудень 2013 – квітень 2014 року.
Так, згідно частини першої цієї статті, досудове розслідування повинно бути закінчено: 1) протягом одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
Строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати: 1) двох місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку; 2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості; 3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до дня її скасування слідчим суддею або винесення постанови про відновлення кримінального провадження не включається у строки, передбачені цією статтею.
В даному кримінальному провадженні, підозра ОСОБА_14 оголошена 11.02.2014 року, ОСОБА_15 - 10.02.2014 року, а ОСОБА_16 – 24.02.2014 року.
З моменту оголошення про підозру до моменту направлення обвинувального акту до суду минуло менше ніж два місяці (обвинувальний акт скеровано до суду 07.04.2014 року, а отримано судом 10.04.2026 року). При цьому ознайомлення з матеріалами досудового розслідування здійснено в порядку ст. 290 КПК України усіма обвинуваченими та їх захисниками протягом двох днів (3 та 4 квітня 2014 року).
Таким чином, судом встановлено, що необхідність винесення відповідної постанови прокурором про продовження строку досудового розслідування в межах даного кримінального провадження №22013111110000155, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.12.2013 року, а такі матеріали скеровані до суду в межах двомісячного строку досудового розслідування, визначеного ч. 1 ст. 219 КПК України. 
В той же час, інші доводи захисту заслуговують на увагу та в наслідок їх перевірки, у суду виникли сумніви, щодо наступних обставин, які суд приймає до уваги та трактує їх на корись обвинувачених.
Так, в ході судового розгляду вартість вилучених у ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ювелірних виробів, яка була встановлена відповідно до висновків судово-товарознавчих експертиз (томи 4-14 досудового розслідування), не знайшла свого підтвердження, зважаючи на їх завищення, та суперечливість згідно товаросупровідних документів, що надавались обвинуваченою ОСОБА_14 , як особою, що переміщували вказані ювелірні вироби в якості «брухту металів» та біжутерії. Видання таких ціноутворюючих документів, їх достовірність походження, та пред`явлення їх ОСОБА_14 при декларуванні, органом досудового розслідування та пророкурором не спростовані.
Крім того, у відповідності до постанови судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19.10.2012 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 482 МК України ОСОБА_14 , провадження по справі закрите у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності. Вилучені згідно протоколу № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 року, ювелірні вироби вирішено повернути ОСОБА_14 .
Згідно постанови Апеляційного суду Київської області від 20.11.2012 року, вказана постанова суду першої інстанції частково змінена, в частині кваліфікації дій ОСОБА_14 за ч.1 ст.351 МК України, та в іншій частині було закрите у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до адміністративної відповідальності, а вилучені ювелірні вироби було вирішено повернути ОСОБА_14 .
В подальшому, 21.11.2014 р. постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області виправлено описку допущену в резолютивній частині в прийнятій ним постанові від 19.10.2012 р.
Згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2016 року в справі №359/7109/16 (провадження №3/359/797/2016), проваження в справі за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 351 МК України (редакція 2002 року), складеного відносно ОСОБА_15 за протоколом № 0551/125000001/11 від 23.06.2011 року, закрито за відсутності складу та події правопорушення. 
Крім того, в лютому 2017 року ОСОБА_14 здійснила митне оформлення з урахуванням висновку спеціаліста 24.05.2011 року ювелірних виробів з дорогоцінного каміння, що вилучались за протоколом № 0550/125000001/11 від 23.06.2011 року, та здійснила оплату мита та податку на загальну суму 93500 грн. (а.с. 175-177, том 5 судового провадження).
Іншою була і оцінка висновку експертів Київської обласної митниці від 13.03.3012 № 1/13.03.2012, яким визначено розмір несплачених мита та ПДВ, що став підставою для подальшого оголошення підозри обвинуваченим. З цого приводу сторони не здійснювали виклик експертів та спеціалістів, а тому суд здійснює наліз таких доказів в їх сукупності в порядку ст. 89 КПК України та положень ст. 62 Конституції України щодо сумнівності таких з боку обвинувачення.
При цьому оціночна та задекларована вартість згідно поданої 02.02.2017 року деклараці становила 356379 грн. 99 коп., що становило значно меншу суму, яка стала підставою для притягнення ОСОБА_14 до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 212 КК України, згідно зазначеного протоколу.
Ювелірні вироби за протоколом № 0551/125000001/11 від 23.06.2011 року, складеного на ОСОБА_15 було вивезено з митної території України, в процедурі зворотнього вивезення, згідно МК України 2012 року.
Таким чином, подальші дії держави України, що виразились в погодженні вартості ювелірних виробів, що ввозились на територію України в 2011 році, станом на 2017 рік, свідчать про сумнівність висновків щодо вартості ювелірених виробів при первісній оцінці їх ціни, зважаючи на те, що ОСОБА_14 заперечувала їх оцінку КНДІСЕ МЮ, у цьому зв`язку, вчинені на досудовому слідстві (томи 4-14 матерілів кримінального провадження). 
Крім того, суд, даючи оцінку діям, окрім зазначеного вище щодо вартсоті ювелірних виробів та їх оцінці, вважає, що стороною обвинуваченянне не доведено, що в діях ОСОБА_14 та ОСОБА_15 наявний склад інкримінованого кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст. 212 КК України.
Так, як зазначалось вище не встановлено дійсну вартість ювелірних виробів, що переміщувались ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а до встановленої органом досудового розслідування та зазначеної в обвинувальному акті суд відноситься критично, із наведених вище підстав.
Тобто, обвинуваченням не доведено наявність в діях обвинувачених складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України. Не встановлено вартість ювелірних виробів та мету переміщення останніх – без митного декларування та сплати митних платежів. З цього приводу ОСОБА_14 зазначила, що вона мала намір сплатити митні мплатежі та ПДВ, що довела своїми діями при поверненні таких в 2017 році.
Також, суд вважає доведеною ту обставину, що після затримання ОСОБА_15 працівниками СБУ останній був позбавлений права на перекладача, та проведення дій і роз`яснення своїх прав мовою, якою останній володів вільно, що підтвердив у судовому засіданні сам обвинувачений, обвинувачена ОСОБА_14 та допитані свідки. Покази даних свідків про те, що обвинувачений ОСОБА_15 вільно володіє і розуміє українську і російську мову на момент затримання 23.06.2011 року, а тому перекладача не потребував, - є безпідставними і такими, що не знайшли свого підтвердження, зважаючи на скерування до суду відповідного обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в 2014 році, втому числі на болгарській мові.
Тривалий час, і судове провадження здійснювалось за участ перекладача з української на російську мову. 
За наведених обставин суд вважає, що під час затримання 23.06.2011 р. громадянина Республіки Болгарія ОСОБА_15 працівниками СБ України були порушені вимоги ст. 6 ч.3 п.п. а), е) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод в частині забезпечення перекладача. 
Тому, на думку суду, здобуті 23.06.2011 року первинні докази, які обвинувачення вважає такими, що доводять вину обвинуваченого ОСОБА_15 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, суд вважає недопустимими, зважаючи на істотні порушення права на захист останнього та недотримання кримінально-проценсуального закону станом на момент вчинення відповідних слідчих та оперативних дій.
Обвинувачення не довело суду тієї обставини, що вилучений у ОСОБА_15 товар належав йому особисто чи на праві спільної власності з ОСОБА_14 , і, як наслідок, не довело обов`язку ОСОБА_15 сплачувати такі податки чи збори.
Також, як вбачається з показів свідків, обвинувачений ОСОБА_15 був затриманий у зоні митного контролю, тобто митна процедура оформлення багажу в зоні митного контролю була перервана оперативними діями працівників СБ України, багаж та наявні у нього особисті речі, гроші вилучені, він затриманий і обмежений у вільному вчиненні своїх дій саме 23.06.2011 року, а не 24.06.2011 року, про що свідчить протокл затримання та особистого обшуку.
За таких обставин суд вважає, що оскільки, згідно до вимог ст. 62 Конституції України всі сумніви по доведеності вини обвинуваченого мають тлумачитись на його користь, обвинуваченням і в цій частині не доведено наявності в діях ОСОБА_15 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 ч.2 КК України.
Також, розглядаючи суб`єктивну сторону злочину передбаченого ст. 212 КК України, слід відмітити, що вона має характеризуватись умислом на отримання певної матеріальної вигоди, в тому числі у вигляді несплати податків та митних платежів.
Обвинуваченням не доведено та не визначено в чому конкретно полягала вигода для ОСОБА_15 в ухиленні від сплати податків та митних платежів, оскільки, згідно до його показів та показів обвинуваченої ОСОБА_14 , які вона дала в судовому засіданні, ніякої матеріальної чи іншої винагороди за допомогу в переміщенні багажу йому не обіцялось. Жодних інших доказів сторона обвинувачення суду не надала.
З об`єктивної сторони, склад кримінального правопорушення (злочину) у цьому провадженні характеризується суспільно-небезпечними наслідками у вигляді ненадходження до бюджету коштів. Стаття212 КК України за своїм змістом є бланкетною, відсилочною статтею. З цих підстав оцінка діям ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повинна надаватись в межах митного законодавства.
З цього приводу, знову ж таки, оплата мита та податків вчинені в 2017 році, та зворотнє вивезення іншої частини виробів ОСОБА_14 , зноу ж таки ставлять під сумнів наявність всіх елементів складу кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Як зазначалось вище, саме при здійсненні митної процедури виникає можливість нарахування, а у особи можливість сплати необхідних податків, зборів чи ухилення від такої сплати. В той же час, ні для ОСОБА_14 , ні для ОСОБА_15 подія, з якої б у них виник обов`язок сплати податків, а тим більше можливість ухилення від такої сплати не настала, оскільки працівники СБ України затримали обох обвинувачених в зоні митного контролю і розпочали кримінально-процесуальні дії - затримання, обшук, огляд місця події 23.06.2011 року, за ознаками злочину за ст. 201 КК України (контрабанда, в подальшому перекваліфіковано на ст. 212 КК України).
У відповідності до вимог ст. 69 МК України, митний контроль може продовжуватись, якщо цьому перешкодили певні обставини. Тому суд вважає, що розгляд кримінального провадження, вилучення ювелірних виробів з Київської обласної митниці і приєднання їх як речових доказів у кримінальному провадженню, перешкодили сплаті саме обвинуваченою ОСОБА_14 митних платежів.
Також Київською обласною митницею неодноразово до Бориспільського міськрайонного суду Київської області спрямовувались матеріали адміністративної справи про порушення ОСОБА_15 митних правил. Зокрема протоколи складені за різними датами вже після події 23.06.2011 р., але, оскільки жоден з них не відповідав вимогам закону, зазначені протоколи повертались на Київську обласну митницю для проведення додаткових перевірок. У цьому зв`язку, остаточне рішення прийнято в 2016 році, як вбачається з відповідної постанови суду від 15.04.2016 року (а.с. 173-174, том 5 судового провадження).
Під час судового розгляду провадження, судом було встановлено наявність постанови про відмову у порушенні кримінальної справи, винесеної слідчим на підставі пункту 2 статті 6 чинного КПК України (в ред. 1960 р.) з причини відсутності в діях ОСОБА_16 злочину, передбаченого статтею 212 КК України.
На підставі цього, дії ОСОБА_16 остаточно були кваліфіковані досудовим слідством за частиною 2 статті 364 КК України, і як зазначено в обвинувальному акті, вона будучи службовою особою, умисно, з метою одержання неправомірної вигоди іншими фізичними особами (при цьому не конкретизується якими саме), використала службове становище всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки.
З наведеного формулювання слідує наявність в діях ОСОБА_16 пособництва в умисному ухиленні від сплати податків ОСОБА_14 та ОСОБА_15 без змови з ними, що ставить під сумнів правильність кваліфікації звинувачення за частиною 2 статті 364 КК України, санкція якої до того ж передбачає більш сурове покарання.
Допитані у суді в якості свідків працівники СБ України, на підтвердження такого звинувачення показали, що головний інспектор митниці ОСОБА_16 знала, що ОСОБА_14 та ОСОБА_15 будуть переміщати ювелірні виробі, проте не знала в якій кількості.
З наведеного суд робить висновок про те, що ОСОБА_16 , знаючи про переміщення ювелірних виробів іншими обвинуваченими через зону митного контролю, не знаючи кількість і вартість цих виробів не мала умислу на спричинення тяжких наслідків, що є кваліфікуючою ознакою ч.2 ст.364 КК України.
Також, дана кримінальна справа порушена 24.06.2011 р. слідчим відділом Управління СБ України в Київській області щодо громадян України ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та громадянина Республіки Болгарія ОСОБА_15 за фактом переміщення через митний кордон України поза митним контролем ювелірних виробів зі золота та срібла, за попередньою змовою групою осіб, у великих розмірах, тобто за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України (контрабанда) (т.1 а.с.1-3).
Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності" від 15 листопада 2011 року, який набрав чинності 17 січня 2012 року, контрабанда - це переміщення через митний кордон України поза митним контролем або з приховуванням від митного контролю культурних цінностей, отруйних, сильнодіючих, вибухових речовин, радіоактивних матеріалів, зброї та боєприпасів (крім гладко ствольної, мисливської зброї та бойових припасів до неї), а також спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації. Частина 2 статті 201 КК України передбачає кримінальну відповідальність за ту саму дію, вчинену за попередньою змовою групою осіб або особою, раніше судимою за злочин, і передбачений цією статтею, або службовою особою з використанням службового становища. Тобто, товар, як предмет контрабанди, виключено зі складу даного злочину.
18.01.2012 р. кримінальну справу в частині пред`явлення обвинувачення громадянці України ОСОБА_14 та громадянину Республіки Болгарія ОСОБА_15 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 201 КК України, закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України та Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо гуманізації відповідальності за правопорушення у сфері господарської діяльності». Матеріали щодо можливого переміщення або дій, спрямованих на переміщення товарів через митний кордон України поза митним контролем направлено до Київської обласної митниці Державної митної служби України для подальшого прийняття рішення.
24.10.2011 р. в рамках розслідування даної справи порушено кримінальну справу щодо громадянки України ОСОБА_14 та громадянина Республіки Болгарія ОСОБА_15 , за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.212 КК України.
Відповідно до диспозиції ст. 212 КК України, складом даного злочину є умисне ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що входять до системи оподаткування, введені у встановленому законом порядку, якщо ці діяння призвели до фактичного ненадходження до бюджетів чи державних цільових фондів коштів у значних розмірах. Об`єктом даного злочину є суспільні відносини у сфері податкового регулювання в частині формування доходних статей бюджетів різних рівнів, тобто, є встановлений законодавством порядок оподаткування юридичних і фізичних осіб, який забезпечує за рахунок надходження податків і зборів формування доходної частини бюджетів.
Як зазначалось раніше, постановою Бориспільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2012 року, зміненою постановою Апеляційного суду Київської області від 20.11.2012 року, за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил за № 0550\125000001\11 від 23 червня 2011 року ОСОБА_14 визнана винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 351 МК України. Провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення. Вилучені згідно протоколу ювелірні вироби, що знаходяться на зберіганні у ФІНВ УСБУ в Київській області, а саме золоті ювелірні вироби у кількості 3 647 шт., загальною вагою 4 558,86 г загальною вартістю 1 595 601грн та вироби із срібла у кількості 6 262 шт. загальною вагою 2 2642,7 г загальною вартістю 633 995,60 грн, - підлягали поверненню ОСОБА_14 .
Наведені постанови свідчать про те, що в діях ОСОБА_14 вбачались ознаки адміністративного правопорушення. 
Крім того, порушення митних правил не утворює склад кримінального правопорушення за дії спрямованих на неправомірне звільнення від сплати митних платежів, що передбачено ст. 485 МК України.
В той же час, згідно постанови ККС ВС від 26.04.2018 року в цій справі, касаційний суд прийшов до висновку, що рішення суду про наявність у діях ОСОБА_14 та ОСОБА_15 лише ознак адміністративного правопорушення, є необґрунтованим.
З аналізу чинного податкового та іншого законодавства України вбачається, що судами першої та апеляційної інстанцій не взято до уваги, що такі дії, які були інкриміновані досудовим слідством ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , а саме: незаконне переміщення товарів через митний кордон України з метою ухилення від сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, необхідно кваліфікувати за ст. 212 КК України. До того ж, суб`єктами злочину, який кваліфікується як "умисне ухилення від сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку", зокрема, можуть бути будь-які особи, котрі зобов`язані утримувати та/або сплачувати податки, збори, інші обов`язкові платежі, що входять у систему оподаткування і введені в установленому законом порядку.
З цього приводу, судом встановлено, що за вчинення 23.06.2011 року дій щодо переміщення через митний кордон України з ювелірних виробів з золот, срібла, дорогоцінного каміння та біжутерії, ОСОБА_14 та ОСОБА_15 притягались до адміністративної відповідальності за порушення митних правил.
Так, постановою Бориспільського міськрайонного суду від 19 жовтня 2012 року, зміненою постановою Апеляційного суду Київської області від 20.11.2012 року, за результатами розгляду протоколу про порушення митних правил за № 0550\125000001\11 від 23 червня 2011 року ОСОБА_14 визнана винуватою у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 351 МК України. Провадження в справі закрито у зв`язку із закінченням строків давності накладення адміністративного стягнення. Вилучені згідно протоколу ювелірні вироби, що знаходяться на зберіганні у ФІНВ УСБУ в Київській області, а саме золоті ювелірні вироби у кількості 3 647 шт., загальною вагою 4 558,86 г загальною вартістю 1 595 601грн та вироби із срібла у кількості 6 262 шт. загальною вагою 2 2642,7 г загальною вартістю 633 995,60 грн, - підлягали поверненню ОСОБА_14 .
Крім того, згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15.04.2016 року в справі №359/7109/16 (провадження №3/359/797/2016), проваження в справі за ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 351 МК України (редакція 2002 року), складеного відносно ОСОБА_15 за протоколом № 0551/125000001/11 від 23.06.2011 року, закрито за відсутності складу та події правопорушення. 
Таким чином причетність ОСОБА_15 до вчинення порушення митних правил та здійснення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212 КК України, судом не встановлено.
Щодо ОСОБА_14 , до остання вже притягнута до адміністративної відповідальності, тому виходячи з принципу «non bis in idem» в даному випадку відсутня підстава для кримінальнольної відповідальності останньої, яка передбачена ч. 1 ст. 2 КК України. Аналогічна думка викладена в Постанові ВС від 16 квітня 2020 року № 397/1694/14-к, в Постанові ВП ВС від 29.06.2021 № 1-464/2008.
Обвинуваченням у цьому зв`язку не доведено наявність в діях ОСОБА_14 та ОСОБА_15 прямого умислу на ухилення від сплаи ними податків та митних платеів при переміщенні через митний кордон України відповідних ювелірних виробів, що є ознакою суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.
При цьому, судом встановлено, що стороною обвинувачення не надано належних та допустимих доказів на підтвердження існування між ОСОБА_14 та ОСОБА_15 домовленостей про спільне вчинення переміщення юведлріних виробів з метою уникнення сплати податків та митних платежів.
З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_14 мала документи, що підтверджують походження виробів, на переміщувані нею речі, та надані для переміщення ОСОБА_15 . 
У цьому зв`язку, при новому розгляді, судом встановлено, що обвинуваченням не доведено вчинення ОСОБА_14 , ОСОБА_15 злочину, передбаченого ч.2 ст. 212 КК України.
Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про недоведеність вини ОСОБА_16 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України.
Так, судом встановлено наведені вище обставини, які виключають відповідальність ОСОБА_14 та ОСОБА_15 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, що досліджені судом, фактично ОСОБА_16 була затримана 23.06.2011 року безпосередньо при затриманні обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_15 і з цього приводу були вилучені у неї відповідні речі, в тому числі і мобільний телефон, який користувалась остання. Проте, працівники органу досудового розслідування склали протокол про таке затримання через не більш ніж добу після виявлення нібито протиправних дій, що мали місце о 12.00-13.00 год. 23.06.2011 року.
В судовому засіданні ОСОБА_16 підтвердила, що остання утримувалась працівниками СБ України без складання протколу затримання та участі захисника – адвоката. Під час такого затримання її опитували, вилучили наявні речі, які потім стали речовими доказами та мобільний телефон, зважаючи на що вподальшому ці речі були описані які вилучені 24.06.2011 року.
Таким чином, на думку суду, у цьому зв`язку допущені істотні порушення КПК України при отриманні доказів обвинувачення в період коли обвинувачена ОСОБА_16 перебувала фактично затриманої без процесуальних на те підстав, а оформлення затримання та вилучення речей у останньої відбулось на наступний день.
З цього приводу, суд звертає увагу на доктрину «плодів отруйного дерева» (Fruit of the Poisonous Tree) що сформована у судовій практиці США. Також, доктрина «плодів отруйного дерева» знайшла своє втілення у практиці ЄСПЛ, зокрема у справах «Gafgen v. Germany», «Teixeira de Castro v. Portugal», «Шабельник проти України (№2)», «Балицький проти України», «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України» (№2). Ця доктрина зводиться до того, що, якщо доказове «дерево» є отруйним, то те ж саме стосується і його «плода». Тобто, якщо джерело доказів є недопустимим, всі інші дані, одержані з його допомогою, будуть такими ж. Зазначена доктрина передбачає оцінку не лише кожного засобу доказування автономно, а і всього ланцюга безпосередньо пов`язаних між собою доказів, з яких одні випливають з інших та є похідними від них. Критерієм віднесення доказів до «плодів отруйного дерева» є наявність достатніх підстав вважати, що відповідні відомості не були б отримані за відсутності інформації, одержаної незаконним шляхом (постанова ВП ВС від 13.11.2019 у справі № 1-07/07, провадження № 13-36зво19). 
Застосування доктрини «плодів отруйного дерева» вимагає здійснення логічних операцій щодо встановлення джерела походження інформації, завдяки якій було здобуто кожен доказ, яким обґрунтовується судове рішення. Відділяючи докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотних порушень прав і свобод людини, встановлених рішенням ЄСПЛ, від доказів, отриманих з джерел, не пов`язаних ані прямо, ані опосередковано із такою інформацією, здійснює перевірку правильності правової оцінки обставин та допустимості кожного окремого доказу. 
Крім того, ідея доктрини заборони використання «плодів отруйного дерева» знайшла своє втілення у ч. 1 ст. 87 КПК. Так, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті з істотним порушенням прав та свобод людини. 
У постанові від 27 травня 2020 року ВП ВС (справа 1-1/07, провадження № 13-15зво20) звертав увагу на те, що під час судового розгляду особлива увага має приділятися оцінці достатності сукупності доказів, що залишились після виключення з обсягу доказової бази доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, а також тих доказів, що були отримані завдяки інформації з таких джерел.
Так, ВП ВС зазначає, що, констатуючи порушення прав заявника, ЄСПЛ визнавав, що його первинні зізнавальні показання, отримані за відсутності правової допомоги, становили важливий, якщо не ключовий, елемент доказів сторони обвинувачення проти нього. Тому ці докази вини заявника не можуть бути використані внаслідок їх очевидної недопустимості, що обумовлена встановленими ЄСПЛ істотними порушеннями прав заявника під час їх отримання. Отже, у цьому випадку застосовується доктрина «плодів отруйного дерева», оскільки процесуальне порушення, яке полягало у відсутності захисника під час перших допитів, у ході відтворення обстановки і обставин події, негативно позначилось на справедливості усього провадження («отруїло» подальший розгляд справи).
Зважаючи на це, суд, враховуючи той факт, що є істостні порушення вимог КПК України щодо права на захист обвинуваченої ОСОБА_16 , що виразились у безпідставному утриманні останньої з 12.50 год 23.06.2011 року до 20.10 год. 24.06.2011 року - до затримання, та проведення з нею відповідних невідкладних слідчих дій, вилучення речей мало місце до її офіційного затримання та надання правовової допомоги, що впливає на допустимість ьтаких доказів при їх отриманні (телефон, яким користувалась ОСОБА_16 та відповідні нотатки, що вона мала при собі) та є наслідком обмеження прав останньої, пов`язаних із процесом доказування (обмеження в доступі до правової допомоги). 
Аналогічні істотні порушення права на захист обвинувачених були допущені по відношенню до ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , оскільки відні протоколи затримання обвинувачених складені також 24.06.2011 року, хоча фактичне затримання мало місце 12.40 год -13.00 год. 23.06.2011 року. При цьому, відносно ОСОБА_15 додатково допущено порушення пов`язані із незабезпеченням перекладача на момент затримання останнього.
У цьому зв`язку, суд визнає очевидно недопустимими доказами в порядку ст. 87 КПК України наступні докази: протокол огляду від 14.07.2011 р., відповідно до якого були оглянуті вилучені у ОСОБА_16 під час особистого обшуку від 24.06.2011 р. речі, а саме: два мобільні телефони марки "NOKIA" модель 1661-2 та модель 6700с-1, та корінець паперу на якому чорнилом синього кольору виконано напис " НОМЕР_3 ОСОБА_42 " - вказаний номер мобільного телефону належить обвинуваченій ОСОБА_14 (т.2 а.с.12-13); протокол огляду від 11.02.2012 р., відповідно до якого було оглянуто вилучений у ОСОБА_14 під час особистого обшуку від 24.06.2011 р. мобільний телефон марки SAMSUNG (т.2 а.с.102-103). 
Інші зібрні докази з урахуванням того, що обвинувачення не доведено вчинення ОСОБА_14 та ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212 КК України, на думку суду, не мають значення достатніх доказів та є такими, що не доводять вчинення ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.
Крім того, суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого статтею 364 КК України, характеризується тільки прямим умислом, оскільки службова особа при вчиненні відповідних дій усвідомлює неправомірний характер своїх діянь з метою отримання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи, тобто використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, однак обвинувачений не відмовляється від вчинення цих дій і вчиняє їх з цією метою.
Разом із тим стороною обвинувачення на наведено доказів, які б у сукупності свідчили про наявність у діях ОСОБА_16 суб`єктивної сторони кримінального правопорушення у вигляді використання свого службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки. Крім того, не встановлено, що таке зловживання службовим становищем відбулось з метою одержання самою ОСОБА_16 вигоди чи така вигода була отримана іншими особами.
Не вчинення ж таких дій, щодо змісту яких службова особа не усвідомлює наслідків, виключає склад злочину за частиною 2 статті 364 КК України, та за наявності відповідних умов, визначених у статті 367 КК України, може потягти за собою відповідальність за службову недбалість, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало відповідні наслідки державним інтересам.
З юридичної точки зору суб`єктивна сторона недбалості найчастіше полягає у необережній формі вини як щодо діяння, так і його наслідків.
Однак аналізуючи норми статті 337 КПК України в сукупності з нормами статей 2, 7, 8, 9, 17, 20 та 26 КПК України, суд вважає необхідним зазначити, що в ході судового розгляду даного кримінального провадження суд не наділений правом змінити висунуте щодо особи обвинувачення, не вправі проводити розгляд щодо інших осіб, про причетність яких до кримінального правопорушення стало відомо під час судового провадження, не вправі у будь-який спосіб поставити питання про внесення змін прокурором до обвинувачення. Недодержання положень статті 337 КПК України щодо меж судового розгляду може бути визнано істотним порушенням кримінального процесуального закону і стати підставою для скасування вироку в апеляційному або касаційному порядку.
Згідно вимог статті 337 КПК України судовий розгляд проводиться стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, а прокурор відповідно може скористатись правом зміни кваліфікації.
Під час судового розгляду прокурор таким правом у спосіб передбачений процесуальним законом не скористався.
Відповідно до вимог кримінального процесуального закону, забезпечивши під час судового розгляду умови для дотримання принципу змагальності сторін та свободи в поданні сторонами своїх доказів, передбаченого частиною 2 статті 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом, перевіривши та проаналізувавши надані сторонами докази, дотримуючись вимог статей 86, 87, 94 КПК України, суд дійшов висновку, що сторона обвинувачення не довела поза розумним сумнівом допустимими й достатніми доказами наявності в діяннях ОСОБА_16 складу злочину, передбаченого частиною 2 статті 364 КК України, за обставин викладених в обвинувальному акті.
Пункт 2 статті 6 Конвенції проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення.
Таким чином суд, провівши судовий розгляд даного кримінального провадження у відповідності до положень частини 1 статті 337 КПК України, згідно з якими, судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, забезпечив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих (розшукових) дій, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган, приходить до висновку, що надані під час судового розгляду стороною обвинувачення докази безсумнівно, поза розумним сумнівом не підтверджують, що в діянні ОСОБА_16 є склад кримінального правопорушення, у вчиненні якого вона обвинувачується, тому її слід виправдати.
За таких обставин суд вважає, що оскільки, згідно до вимог ст.62 Конституції України всі сумніви по доведеності вини обвинуваченого мають тлумачитись на його користь, обвинуваченням і в цій частині не доведено наявності в діях ОСОБА_74 та ОСОБА_14 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 212 КК України.
Зважаючи на необхідність ухвалення виправдувального вироку судом, за наведених обставин у суду відсутні також підстави для задоволення цивільного позову.
Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст.. 100 КПК України: ювелірні вироби згідно постанови Бориспільського міськрайонного суду від 19.10.2012 р. та постанови Бориспільського міськрайонного суду від 21.11.2014 р. повернути ОСОБА_14 ; диски, флеш-накопичувачі та інші носії інформації, що містять дані про проведені слідчі дії та негласно зняту інформацію – зберігати при матеріалах провадження; мобільні телефони повернути власникам. 
Процесуальні витрати слід віднести на рахунок Держави України. Заходи забезпечення кримінального провадження підлягають скасуванню.
На підставі викладеного та керуючись ст. 84-94, 100, 124, 174, 318, 322, 337, 342-353, 358, 363-368, ч. 1 ст. 369, ст. 370, ч. 1, ч. 2 ст. 371, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 373, ст. 374-376 КПК України, ч. 2 ст. 212, ч. 2 ст. 364 КК України, суд –
у х в а л и в :
ОСОБА_14 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.
ОСОБА_15 ( ОСОБА_36 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 212 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується.
ОСОБА_16 ,   ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, та виправдати у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується.
У задоволенні позову прокурора в інтересах Держави України в особі Державної митної служби України щодо стягнення з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 митних платежів та зборів – відмовити.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта в кримінальному провадженні №22013111110000155 від 23.12.2013 р. - віднести на рахунок Держави України.
Запроваджений згідно постанови слідчого від 03.08.2011 року арешт на нерухоме майно ОСОБА_14 , а саме будинок АДРЕСА_1 , - скасувати.
Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, залишити в користуванні власників.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.
Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку – після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. 
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченим, їх захисникам та прокурору.
Суддя   ОСОБА_1