ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

09 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/15299/25	

Головуючий суддя І інстанції – Рябчук О.С.

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Іванова С.М. (доповідач),
суддів: Шальєвої В.А., Чередниченка В.Є., 

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Південно-Східної митниці на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 в адміністративній справі №160/15299/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЕ ЮНІОН» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю «КОТЕ ЮНІОН» звернулось до суду з адміністративним позовом до Дніпровської митниці, в якому просило:
- визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110130/2025/000160/1 від 14.05.2025 року.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОТЕ ЮНІОН» було задоволено. 
Визнано протиправним та скасовано рішення про коригування митної вартості товарів Дніпровської митниці №UA110130/2025/000160/1 від 14.05.2025 року.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Південно-Східна митниця звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначив, що спірне рішення прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством, що свідчить про відсутність підстав для його скасування. 
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Як було встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОТЕ ЮНІОН» з метою митного оформлення товарів «Скловолокно та вироби з нього, ровінг з Е-скла, який складається з однієї нитки скловолокна: FIBERGLASS ROVING E-GLASS ECR24- 2400D-601 - 10468кг. FIBERGLASS ROVING E-GLASS ECR24-4800D-601 - 10360 кг. Країна виробництва: Китай. Виробник: SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP подало до Дніпровської митниці електронну митну декларацію: 25UA110130009734U4 від 14.05.2025 року.
Поставка товарів здійснена на наступних умовах: FOB, CN, QINGDAO. Митна вартість товару заявлена Позивачем за ціною договору (основний метод) відповідно до ст. 58 Митного кодексу України (далі – МКУ).
Для підтвердження заявленої митної вартості товару разом з митною декларацією (МД) 25UA110130009734U4 від 14.05.2025 року позивачем надані документи зазначені в графі 44 МД митної декларації, а саме:
- Контракт SDFE8250218KU від 18.02.2025 року; 
- Проформу № SDFE8250218KU від 18.02.2025 року; 
- Інвойс № SDFE8250218KU від 26.02.2025 року; 
- Свіфт 114 від 20.02.2025 року; 
- Свіфт 134 від 21.04.2025 року; 
- Пакувальний лист від 26.02.2025 року; 
- Договір перевезення №23/09/2024 від 23.09.2024 року; 
- Заявку на перевезення №460991 від 21.02.2025 року; 
- Рахунок-фактуру LS-4643957 від 09.05.2025 року;
- Довідку про транспортні витрати №460991 від 12.05.2025року; 
- Коносамент QN25020273 від 25.04.2025 року; 
- ЦМР №460991 від 08.05.2025 року; 
- Сертифікат про походження товару № С256722314500041 від 10.03.2025 року;
- Сертифікат якості № L-SDBX202503021 від 26.02.2025 року; 
- Сертифікат якості № L-SDBX202503022 від 26.02.2025 року; 
- Супровідний документ Т1 №25PL322010NSG45WM3 від 09.05.2025 року; 
- Експортну декларацію №422720250000211152 від 14.05.2025 року.
Під час проведення контролю правильності визначення митної вартості товарів було вивчено документи подані декларантом для здійснення митного оформлення, та встановлено, що вони містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари митницею було направлено повідомлення відповідно до якого Позивачу слід було надати за наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості, а саме:
1. якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 
2. за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 
3. виписку з бухгалтерської документації; 
4. каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; 
5. висновки про вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 
6. транспортні документи; 
7. страхові документи.
Листом декларанта від 14.05.2025 повідомлено про неможливість надати додаткові документи для підтвердження рівня митної вартості товару у передбачений законодавством 10-денний термін.
За наявності зазначених відповідей та відповідно до приписів ч. 6 ст. 54 МК України відповідач прийняв рішення про відмову у митному оформленні товарів за митною вартістю, заявленою декларантом. 
Так, відповідач виніс рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2025/000160/1 від 14.05.2025 року з обґрунтованням у графі 33.
Митну вартість товару скориговано за інформацією попередніх митних оформлень подібного товару в максимально наближений час, митну вартість якого імпортером самостійно скориговано за резервним методом визначення митної вартості товару за ЕМД від 14.04.2025 № 25UA100250201462U3 (№UA100250/2025/201462) -1,52 дол.США/кг у кількості 18931,00 кг за контрактом з виробником товару за комерційними умовами поставки FOB Шанхай.
Не погоджуючись з вказаним рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернуся до суду з позовом.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA110130/2025/000160/1 від 14.05.2025 року Дніпровської митниці є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно ч. 1 ст. 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.
За приписами ч. 2 ст. 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено ч. 1 ст. 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України, документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Як передбачено ч. 3 ст. 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію) (ч. 4 ст. 53 Митного кодексу).
Відповідно до ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Як встановлено ч. 1 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Згідно ч. 6 ст. 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій – четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів, згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 Митного кодексу України, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей.
Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Вказана правова позиція викладена і в постановах Верховного Суду від 26.06.2018 року (справа № 814/1996/15), від 19.06.2018 року (справа № 826/6346/16), що враховується судом апеляційної інстанції, у відповідності до приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.
Як видно з матеріалів справи, підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості були висновки відповідача про те, що:
- за ЕМД від 14.05.2025 №25UA110130009734U4 (UA110130/2025/009734) декларантом заявлено товар №1 «Скловолокно та вироби з нього, ровінг з Е-скла, який складається з однієї нитки скловолокна в асортименті» (країна походженняКитай). Оцінюваний товар постачається на комерційних умовах поставки FOB Qingdao (Китай) відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 18.02.2025 № SDFE8250218KU, укладеного між компанією «SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP.» (Китай) та покупцем ТОВ «Коте Юніон» (Україна). Фактурна вартість товару відповідно до рахунку-інвойс від 26.02.2025 №SDFE8250218KU по вазі 20828 кг становить 9893,30 дол.США. Відповідно до п.12 контракту від 18.02.2025 №SDFE8250218KU покупець здійснює оплату за товар в наступному порядку -70% передплата, 30% до прибуття в порт розвантаження. До митного органу декларантом надано платіжні інструкції (SWIFT) від 20.02.2025 №114 на суму 6650,00 дол.США, від 21.04.2025 №134 на суму 3243,30 дол.США. Загальний розмір сплачених коштів за даними платіжними інструкціями розраховується у розмірі 9 893,30 дол.США, що відповідає числовому значенню вартості партії товару згідно з інформацією рахунку-інвойс від 26.02.2025 № SDFE8250218KU, проте не відповідає розміру вартості партії товару, вказаному у контракті - 9500,00 дол.США. Також наявні розбіжності в строках поставки, оскільки відповідно до п.6 Контракту Відправлення вантажу здійснюється «протягом 7-15 днів після отримання 70% передоплати», проте відповідно до дати Коносаменту відправлення здійснено не раніше 25.04.2025, в свою чергу, 70% оплати здійснено 20.02.2025, чим порушено визначені Контрактом умови оплати за оцінюваний товар. Окрім того, платіжні інструкції (SWIFT) від 20.02.2025 №114, від 21.04.2025 №134 оформлено без дотримання вимог Положення про порядок виконання надавачами платіжних послуг платіжних інструкцій в іноземній валюті та банківських металах, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 №216. А саме: вищезазначений документ не містить підпис(и) (власноручний(і)/ електронний(і)) відповідальної(их) особи (іб) платника, яка(і) відповідно до законодавства України має (ють) право розпоряджатися рахунком. У гр.70 даних документів в призначенні платежу вказано виключно реквізити контракту від 18.02.2025 №SDFE8250218KU.; 
- у п.9 контракту зазначено, що покупець сплачує фрахт, а також відповідно до п.10 Контракту ним покриваються витрати на страхування. Згідно з п.11 контракту товар прямує за маршрутом Qingdao (Китай) - ГДАНСЬК (ПОЛЬЩА). Згідно інформації товаросупровідних документів оцінюваний товар постачається на комерційних умовах FOB Qingdao (Китай). На підставі Правил використання внутрішніх та міжнародних торгових термінів Інкотермс 2010, які були прийняті Міжнародною торговою палатою, та чинні з 01.01.2011, комерційні умови поставки FOB «франко борт» означають, що продавець здійснив поставку, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару покладаються на покупця. За умовами терміну FOB на продавця покладаються обов`язки з митного очищення товaру для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати із завантаження товарів на судно. 
Для підтвердження складових митної вартості надано наступні документи: коносамент від 25.04.2025 №QN25020273; рахунок-фактура від 09.05.2025 №LS4643957; довідка про транспортні витрати від 12.05.2025 №460991; договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 23.09.2024 №23/09/2024, укладений ТОВ «Коте Юніон» з компанією-експедитором ТОВ «Ламан Шипінг»; заявка на організацію транспортування і експедирування вантажу від 21.02.2025 № 460991. В рахунку-фактурі від 09.05.2025 №LS-4643957 зазначено розмір витрат за морське перевезення вантажу морським транспортом за межами державного кордону України на рівні 85198,00 грн. Маршрут перевезення не зазначено. В рахунку-фактурі від 09.05.2025 №LS-4643957 не зазначено розмір витрат на перевантаження товару з контейнера № PONU0547858 на вантажний автомобіль. Оскільки відповідно до Коносаменту від 25.04.2025 № QN25020273 товар прямував в контейнері, проте відомості про контейнер в ЦМР від 08.05.2025 № 460991 та графі 31 ЕМД від 14.05.2024 № 25UA110130009734U4 відсутні. Зазначене може свідчити про невключення до митної вартості таких витрат;
- відповідно до п.4.1 договору про транспортно-експедиторське обслуговування від 23.09.2024 №23/09/2024 передбачено, що оплата за цим договором здійснюється на підставі рахунку експедитора шляхом 100% передплати до моменту надання послуг, але не пізніше банківського дня від дати виставлення рахунку. Банківські платіжні документи щодо оплати послуг експедитора декларантом не надано до митного оформлення;
- окрім того, в довідці про транспортні витрати від 12.05.2025 №460991 зазначено, що вантаж не страхувався, що суперечить умовам контракту від 18.02.2025 № SDFE8250218KU, де вказано «Страхування покривається покупцем», зазначене може свідчити про невключення витрат на страхування оцінюваного товару;
- перерахунок сум, вказаних у Заявці на національну валюту гривні у рахунку-фактурі від 09.05.2025 №LS-4643957, довідці про транспортні витрати від 12.05.2025 №460991 не підтверджено документально витягами курсу міжбанку, який використано експедитором.
Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з вказаними висновками, з огляду на наступне.
Як видно з матеріалів справи, товар постачався на комерційних умовах поставки FOB Qingdao (Китай) відповідно до зовнішньоекономічного контракту від 18.02.2025 № SDFE8250218KU укладеного між компанією «SHANDONG FIBERGLASS GROUP CORP.» (Китай) та покупцем TOB «Коте Юніон», (далі Контракт).
Відповідно до умов Контракту погоджена ціна товару 9500 доларів США. з орієнтовною кількістю товару 20 000 кг., умови поставки FOB Qingdao.
Згідно комерційних умов поставки FOB «франка борт» означають, що продавець здійснив поставку, коли товар перейшов через поручні судна в порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту всі витрати і ризики втрати або пошкодження товару покладаються на покупця. За умовами терміну FOB на продавця покладаються обоє 'язки з митного очищення товару для експорту і всі витрати до перетину товаром поручнів борта судна в порту країни-експортера, а також витрати із завантаження товарів на судно. Страхування для покупця не є обов`язковим відповідно до умов поставки. Отже, відповідно Покупець скористався цим правом та не здійснював страхування товару.
Також умовами контракту передбачено, що дозволяється поставка товару з більшою або меншою кількістю.
Відповідно до рахунку-інвойс від 26.02.2025 №SDFE8250218KU погоджено остаточну поставку товару вагою нетто 20828 кг, на загальну вартість 9893,30 доларів США, що також відображається в пакувальному листі. Поставка товару на таких умовах FOB Qingdao підтверджується коносаментом NqQN25020273 від 25.04.2025року та ЦМР №460991 від 08.05.2025року.
На виконання умов Контракту було здійснено оплату згідно свіфтів: від 20.02.2025 №114 на суму 6650,00 дол.США, від 21.04.2025 №134 на суму 3243,30 дол.США.., що разом складає 9893,30 доларів США., та відповідає сумі зазначеній у рахунку-інвойс від 26.02.2025 N9SDFE8250218KU.
Вищезазначені свіфти мають посилання на Контракт.
За правилами 15 Положення № 216 від 28.07.2008 затвердженого постановою Правління Національного банку України, платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції в іноземній валюті або банківських металах таким чином, щоб надавати повну інформацію про платіжну операцію та документи, на підставі яких вона здійснюється. Повноту інформації забезпечує платник з урахуванням вимог законодавства України.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що чинним законодавством України не встановлено обов`язку здійснювати посилання в платіжному документі на комерційний інвойс. Тому, сама по собі відсутність у вказаному платіжному документі посилання на комерційний інвойс, за умови наявності вказівки на контракт згідно комерційного інвойсу, який оплачується та має постання на Контракт, не є підставою для висновку щодо недостовірності наданої позивачем інформації про митну вартість товару, а у сукупності з іншими документами, що стосуються поставки оцінюваного товару дозволяють ідентифікувати платіж з оцінюваним товаром.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 22.08.2019 у справі №810/2784/18, які враховуються судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Також, суд апеляційної інстанції зазначає, що відсутність платіжних документів про оплату поставлених товарів має наслідком відстрочку платежу, яка передбачена умовами Контракту і не може свідчити про заниження декларантом митної вартості товару. Поданий до митного оформлення товарів комерційний інвойс і є розрахунково-платіжним документом, в якому покупцю виставляються сума до сплати, та міститься вся необхідна інформація для визначення митної вартості товару за ціною договору, а отже ця обставина не може слугувати підставою для здійснення коригування митної вартості товару. 
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 10.05.2023 у справі №815/1780/17, які враховуються судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Таким чином, декларант надав достатній пакет документів який дає можливість ідентифікувати за який товар було здійснено платіж.
Щодо посилань митного органу на непідтвердження позивачем транспортної складової митної вартості товару, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Як видно з матеріалів справи, на підтвердження транспортних витрат до митного оформлення було надано: коносамент від 25.04.2025 №QN25020273; ЦМР від 08.05.2025 №460991; рахунок-фактуру від 09.05.2025 №Ь5-4643957; довідку про транспортні витрати від 12.05.2025 №460991; договір про транспортно-експедиторське обслуговування від 23.09.2024 №23/09/2024; заявку на організацію транспортування і експедирування вантажу від 21.02.2025 №9 460991.
У рахунку-фактурі від 09.05.2025 №LS-4643957 зазначено:
- морське перевезення за межами державного кордону України - 85 198 грн. 00 коп.;
- транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 44 011.50 грн.; 
- міжнародне автоперевезення за межами державного кордону України 65 000.00 грн.;
- експедиторська винагорода 901.25 грн.; 
- міжнародне автоперевезення по території України 32 962 грн. 70 коп.
Транспортні витрати до кордону України склали 194209.50 грн., що і було заявлено до митного оформлення.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що оскільки Митний кодекс України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.
Як видно з довідки про транспортні витрати від 12.05.2025 №460991, в останній зазначено, що транспортні витрати по перевезенню вантажу морським транспортом (коносамент QN25020273; контейнер PONU0547858) по маршруту QINGDAO, CHINA - Gdansk, Poland складають: Міжнародне морське перевезення за межами державного кордону України 85 198 грн. 00 коп.; Транспортно-експедиторське обслуговування за межами державного кордону України 44 011грн 50 коп.; Міжнародне перевезення авто транспортом за межами державного кордону України 65 000 грн. 00 коп. Перевезення здійснювалось без страхування вантажу.
Таким чином, надані позивачем митниці документи у своїй сукупності підтверджують заявлену підприємством митну вартість та її складові частини, не мають розбіжностей, відомості про визначення митної вартості в цих документах є достовірними, базуються на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню та на їх підставі можливо ідентифікувати задекларовані товари, тому зазначені відповідачем розбіжності є необґрунтованими та безпідставними.
Що стосується посилань відповідача на те, що маршрут морського перевезення не зазначено в рахунку-фактурі від 09.05.2025 №LS-4643957, то колегія суддів апеляційного суду зазначає, що маршрут перевезення QINGDAO, CHINA - GDANCK, Poland зазначено у заявці на організацію транспортування і експедирування вантажу від 21.02.2025 №460991; довідці про транспортні витрати від 12.05.2025 №460991 і знайшло своє відображення у ЦМР від 08.05.2025 року №460991 року та коносаменті від 25.04.2025 №QN25020273, що у повній мірі дає можливість упевнитись за яким маршрутом було здійснено морське перевезення.
Щодо посилань відповідача на невключення витрат на страхування оцінюваного товару, то колегія суддів апеляційного суду зазначає наступне.
Як видно з контракту від 18.02.2025 № SDFE8250218KU, умовами поставки товару сторонами визначено FOB Qingdao (Китай).
Згідно з Міжнародними правилами тлумачення Інкотермс-2010, за умовами поставки FOB: «Продавець не має жодного зобов`язання перед покупцем щодо укладення контракту (договору) страхування». 
Отже, при поставці товару на умовах FОВ сторони самостійно вирішують, чи бажають вони застрахувати товар та в якій мірі. 
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 17.01.2023 р. у справі № 160/7901/18, які враховуються судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
Що стосується посилань відповідача на те, що перерахунок сум, вказаних у Заявці на національну валюту гривні у рахунку-фактурі від 09.05.2025 №LS-4643957, довідці про транспортні витрати від 12.05.2025 №460991 не підтверджено документально витягами курсу міжбанку, який використано експедитором, то колегія суддів апеляційного суду вважає їх безпідставними, оскільки приписами ст.53 МК України не передбачено вимоги надавати витяг курсу міжбанку, який використано експедитором. 
Так, застосований курс міжбанку можна визначити шляхом поділу суми, яка зазначена у рахунку-фактурі від 09.05.2025 №LS-4643957 на суму, яка зазначена у заявці на організацію транспортування і експедирування вантажу від 21.02.2025 №460991, а отже ця обставина не перешкоджає числовому визначенню транспортних витрат.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо протиправності спірного рішення про коригування митної вартості товару та необхідності його скасування.
Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Південно-Східної митниці – залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.08.2025 в адміністративній справі №160/15299/25 – залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя С.М. Іванов 

суддя В.А. Шальєва 

суддя В.Є. Чередниченко