ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 вересня 2026 року | Луцьк | Справа № 140/4657/26

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого-судді Волдінера Ф.А., 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області про визнання протиправними дій та скасування рішення, 

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов заяву ОСОБА_1 до Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області, відповідно до якого просить визнати протиправними дії Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області та скасувати рішення №545 від 31.08.2023 про встановлення обсягу надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, № особової справи 616726 за період з 01.09.2020 по 31.12.2022 в сумі 334 315 (триста тридцять чотири тисячі гриста п`ятнадцять) грн 54 копійки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішення про встановлення обсягу надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги за період з 01.09.2020 по 31.12.2022 у розмірі 334 315,54 грн малозабезпеченої сім`ї є неправомірним та необґрунтованим і таким, що порушує її та членів сім`ї ОСОБА_1 законне право на соціальний захист.
З наведених підстав просив позов задовольнити повністю.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 20.04.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
За результатами розгляду звернення щодо надання інформації про скасування рішення №545 від 31.18.2023 року встановлення обсягу надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім?ям, відповідачем повідомлено наступне.
Рішення за номером 545 від 31.08.2023 року про встановлення обсягу надміру лачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім?ям , в сумі 3343 15,54 грн, за період з 01.09.2020 по 31.12.2022 не скасовано. Щодо рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10.2023 року по справі 140/19851/23 інформовано, що питання правомірності винесення рішення №545 від 31.08.2023 року щодо визначення обсягу надміру виплачених коштів не було предметом позову. 
Вважаючи дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
При вирішенні спору суд керується такими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Порядок призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 № 250.
Підпунктом 3 пункту 10 Порядку № 250 передбачені обставини, за яких державна соціальна допомога не призначається, зокрема у випадку наявності у власності малозабезпеченої сім`ї другої квартири (будинку), крім випадків, прямо передбачених цією нормою.
До таких винятків належить, зокрема, житло, яке є непридатним для проживання, за наявності передбаченого Порядком документального підтвердження відповідної обставини.
Отже, для правильного вирішення питання про наявність у сім`ї права на державну соціальну допомогу відповідач мав встановити не лише факт належності другого житлового будинку члену сім`ї, але й усі обставини, які відповідно до Порядку № 250 мають юридичне значення для застосування відповідного обмеження.
Суд встановив, що право власності на житловий будинок площею 72,3 кв.м виникло у чоловіка позивачки на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2017.
Разом із тим сам факт реєстрації права власності на нерухоме майно не підтверджує його фактичну придатність для проживання.
Посилання відповідача на положення договору купівлі-продажу від 23.08.2017 про відсутність на момент його укладення недоліків, які перешкоджали використанню будинку за цільовим призначенням, суд відхиляє, оскільки зазначені відомості характеризують стан будинку на момент його огляду у 2017 році та не підтверджують його технічний стан станом на 03.01.2023.
Водночас актом обстеження технічного стану житлового приміщення від 14.02.2023 комісією встановлено наявність прогнилих підлог, необхідність капітального ремонту та відсутність безпечних умов для проживання.
Сам по собі факт складення акта після прийняття оскаржуваного рішення не свідчить про те, що обставини, зафіксовані цим актом, виникли лише 14.02.2023.
Відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що виявлені комісією недоліки виникли після 17.01.2023 або що стан будинку на дату звернення позивачки за допомогою був іншим.
Таким чином, відповідач, приймаючи оскаржуване рішення, не здійснив належного та повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення питання про право сім`ї на державну соціальну допомогу.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах щодо протиправності рішень суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.
У даному випадку відповідач не довів, що другий житловий будинок площею 72,3 кв. м станом на дату звернення позивачки був придатним для проживання та що відсутні підстави для застосування передбаченого Порядком № 250 винятку.
Посилання відповідача виключно на перевищення загальної площі двох житлових приміщень — 153,4 кв. м — над розрахунковою площею 144,42 кв. м не може бути визнано достатньою підставою для відмови у призначенні допомоги, оскільки такий розрахунок проведений без належного встановлення правового статусу другого житлового приміщення та його фактичного технічного стану.
При цьому різниця між загальною площею двох об`єктів та розрахунковою нормою становить лише 8,98 кв. м, однак визначальним для вирішення спору є не сама величина площі, а встановлення передбачених законодавством умов застосування відповідного обмеження.
З огляду на викладене рішення (відмова) відповідача у взятті позивача на облік як внутрішньо переміщеної особи є протиправним та підлягає скасуванню.
Враховуючи наведене, з метою ефективного захисту порушеного права позивача суд має зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи з урахуванням правової оцінки суду та встановлених судом обставин.
Частиною третьою статті 139 КАС України обумовлено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд задовольняє позов частково, то на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути судовий збір у сумі 542,10 грн, сплачений платіжною інструкцією від 14.04.2026 № 2.617732783.1.
Керуючись статтями 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Митного кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Визнати протиправним дії Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області та скасувати рішення №545 від 31.08.2023 про встановлення обсягу надміру виплачених коштів державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям за період з 01.09.2020 по 31.12.2022 в сумі 334 315,54.
Зобов`язати Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.01.2023 про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні, та з`ясуванням питання щодо фактичної придатності для проживання житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 72,3 кв. м. 
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту соціальної політики Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області судовий збір у розмірі 542 (п`ятсот сорок дві) гривні 10 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ).
Відповідач: Управління соціальної та ветеранської політики Луцької районної державної адміністрації Волинської області (43001, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Ковельська, 53, ідентифікаційний код юридичної особи 03192081).

Суддя Ф.А. Волдінер