ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

16 липня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 383/748/26	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу   ОСОБА_1 
на рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2026 року (суддя Замша О.В.) в адміністративній справі 
за позовом  ОСОБА_1 
до Відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області 
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить: скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7081703 від 24.04.2026 відносно ОСОБА_1 ; закрити справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП згідно з постановою про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7081703 від 24.04.2026 відносно ОСОБА_1 .
Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2026 року в задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки обставинам справи та нормам чинного законодавства, що призвело до прийняття невірного рішення. Зазначає, що складення постанови відносно позивача було поза межами правового поля, адже Позивач в той момент був пішоходом та не зобов`язаний був мати при собі посвідчення водія, у тому числі страховий поліс. Суд першої інстанції в основу свого рішення послався на відеозапис події, зафіксований на DVD-R диску, який був долучений представником відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУ НП в Кіровоградській області та покази свідків, пояснення яких не долучено та не зазначено в постанові. Наголошує, що відомості про технічний засіб, яким здійснено відеозаписи, не внесені до оскаржуваної постанови. Крім того, графа 7 «до постанови додаються» не містить жодних позначень, які б вказували, що правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП вчинене позивачем та було зафіксовано в будь-який спосіб, окрім зазначення в самій постанові.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків. 
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що інспектором відділення поліції № 3 (м. Бобринець) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Кринишним Романом Олександровичем 24 квітня 2026 року винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕНА № 7081703, згідно з якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425,00 грн у зв`язку з вчиненням останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме, здійснення руху на ТЗ, не маючи при собі посвідчення водія на право керування ТЗ відповідної категорії, чим порушив п. 2.1. ПДР - керування ТЗ особою, яка не має при собі посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на ТЗ, поліса страхування.
Не погодившись з вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
В даній справі позивач заперечує допущення порушення ПДР, стверджує, зокрема, про відсутність належних доказів скоєного правопорушення.
Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти таких доводів, надав до суду першої інстанції компакт диск з записом фіксації правопорушення. 
Суд першої інстанції, дослідивши DVD-R диск, дійшов висновку про доведення скоєння позивачем адміністративного правопорушення. Суд зазначив, що відеозаписом зафіксовано керування ОСОБА_1 транспортним засобом марки Chevrolet Aveo номерний знак НОМЕР_1 та зупинка транспортного засобі після повороту праворуч. При спілкуванні з працівниками поліції, на відеозаписі зафіксовано, що позивач вказує на свій автомобіль, підтверджує факт його керування до місця зупинки транспортного засобу та повідомляє працівникам поліції, що у нього немає посвідчення водія. Окрім того, факт керування позивачем транспортним засобом підтвердили свідки, які були присутні під час оформлення матеріалів поліцейським.
Разом з цим суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Колегія суддів доходить висновку, що наданий відповідачем доказ не може бути прийнятий як належний та допустимий, адже оскаржувана постанова не містить на нього посилання, так само як посилання на технічний засіб, яким зафіксоване виявлене правопорушення. Відтак надані до суду відеоматеріали не підлягали прийняттю та дослідженню судом першої інстанції в якості доказу у справі про адміністративне правопорушення. 
Таким чином суд апеляційної інстанції доходить висновку, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог чинного законодавства у сфері безпеки дорожнього руху, а відтак оскаржувана постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню.
Рішення суду першої інстанції ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування. 

Керуючись ст.ст. 243, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 19 травня 2026 року в адміністративній справі № 383/748/26 скасувати.
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №7081703 від 24.04.2026 відносно ОСОБА_1 .
Стягнути з Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 798 (сімсот дев`яносто вісім) грн 72 коп. 
Постанова суду набирає законної сили з 16 липня 2026 року та оскарженню не підлягає. 
Повна постанова складена 16 липня 2026 року. 

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров