Справа № 521/3961/26
Провадження № 2/521/4330/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2026 року Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді – Мурзенко М.В.,
секретаря судового засідання – Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Одесі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В :

До Хаджибейського районного суду м.Одеси звернувся з позовом представник Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, у якому проси суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку грошову суму у розмірі 569 770,85 грн. та судові витрати.
Позовна заява обґрунтована тим, що 28 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/83122/74/86339, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 91 200,00 дол. США, а Позичальник зобов`язався належним чином використати кредитні кошти та повернути банку суму отриманого кредиту зі сплатою відсотків. Цього ж дня ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ОСОБА_2 договір поруки № 014/83122/74/86339/1, відповідно до якого ОСОБА_2 поручається перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/83122/74/86339. 29 березня 2011 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси у справі №1519/2-1963/11, позов ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту – задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» суму боргу за кредитним договором № 014/83122/74/86339 від 28.11.2007 року в розмірі 901703 грн. 86 коп. та судові витрати пов`язані з сплатою судового збору в сумі 1700 грн. та ІТЗ в сумі 120 грн. В подальшому, 31 березня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило за плату АТ «Оксі Банк» належні йому Права вимоги за Кредитним договором та Договорами забезпечення, а АТ «Оксі Банк» замінило АТ «Райффайзен Банк Аваль» як сторону – кредитора у Кредитному договорі, Договорах забезпечення та прийняло на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором. 31 березня 2021 року між АТ «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступило за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги щодо погашення аборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії, неустойок та інших платежів за кредитним договором №014/83122/74/86339 від 28.11.2007 р., що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до нього. При цьому Новий кредитор набув статус правонаступника Кредитора відповідно до чинного законодавства України, у виконавчому провадженні, пов`язаному з правом вимоги. Окрім того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 у справі №1519/2-1963/11 було замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчих листах №1519/2-1963/11 на правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс». На теперішній час виконавчі листи про примусове стягнення заборгованості за вищевказаним судовим рішенням перебувають на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Притуляка В.М. (ВП 63729763, боржник ОСОБА_1 ) та ОСОБА_3 (ВП 79531137, боржник ОСОБА_2 ). Станом на сьогодні, вказане грошове зобов`язання є невиконаним, позичальник ухиляється від повернення кредитних коштів на шкоду кредитору. У зв`язку з тим, що позичальник безпідставно користується грошовими коштами, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29.03.2011 року у справі №1519/2-1963/11 залишається невиконаним, у ТОВ «Консалт Солюшенс» виникло законне право на стягнення з Відповідачів 3 % річних за користування коштами, передбачене статтею 625 ЦК України. Розрахунок заборгованості береться за період з 02.04.2017 року до 23.02.2022 року та складає 437 257,44 (інфляційне збільшення) + 132 513,41 (штрафні санкції) = 569 770,85 грн.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 03.04.2026 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 29.04.2026 року.
Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 29.04.2026 року по справі закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, в своїй позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності, та вказав, що в разі неявки в судове засідання відповідача він не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, відзивів на позовну заяву не надавали.
У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. 
Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 (далі по тексту – Позичальник, Відповідач) було укладено кредитний договір №014/83122/74/86339, відповідно до якого Банк зобов`язався надати Позичальнику кредит у сумі 91 200,00 дол. США, а Позичальник зобов`язався належним чином використати кредитні кошти та повернути банку суму отриманого кредиту зі сплатою відсотків. Строк надання кредиту до 28.11.2027 року. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору, ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» уклало з ОСОБА_2 договір поруки № 014/83122/74/86339/1, відповідно до якого ОСОБА_2 поручається перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» за кредитним договором №014/83122/74/86339. 
Також, у зв`язку з невиконанням відповідачками кредитних зобов`язань, 29.03.2011 року Малиновським районним судом м. Одеси було винесено заочне рішення у справі № 1519/2-1963/11 за позовом ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 901 703 грн. 86 коп. гривень, яким позовні вимоги було повністю задоволено.
Таким чином, загальний розмір заборгованості ОСОБА_2 , ОСОБА_1 за кредитним № 014/83122/74/86339 від 28.11.2007 року дорівнює 901 703,86 гривень.
В подальшому, 31 березня 2021 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та Акціонерним товариством «Оксі Банк» укладено Договір про відступлення права вимоги (копія додається), відповідно до якого АТ «Райффайзен Банк Аваль» відступило за плату АТ «Оксі Банк» належні йому Права вимоги за Кредитним договором та Договорами забезпечення, а АТ «Оксі Банк» замінило АТ «Райффайзен Банк Аваль» як сторону – кредитора у Кредитному договорі, Договорах забезпечення та прийняло на себе всі його права та обов`язки за Кредитним договором..
31 березня 2021 року між АТ «Оксі Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого АТ «Оксі Банк» відступило за плату Новому кредитору належні йому права грошової вимоги щодо погашення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, комісії, неустойок та інших платежів за кредитним договором №014/83122/74/86339 від 28.11.2007 р., що укладений між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до нього.
Пунктом 2.6. Договору про відступлення права вимоги передбачено, що в Дату відступлення Прав вимоги Кредитор вважається таким, що відступив та передав, а Новий кредитор таким, що прийняв та набув всіх прав Кредитора щодо Поручителя за Договором поруки №014/83122/74/86339/1 від 28.11.2007 р., що укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), разом з додатками, а також додатковими угодами/договорами до нього.
Таким чином, Акціонерне товариство «Оксі Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним, іпотечним та договором поруки що зазначені вище, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора та іпотекодержателя за основними договорами.
Крім того, ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 26.05.2021 у справі №1519/2-1963/11 було замінено стягувача АТ «Райффайзен Банк Аваль» у виконавчих листах №1519/2-1963/11 на правонаступника - ТОВ «Консалт Солюшенс».
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.
Отже, судом встановлено, що борг ОСОБА_4 , ОСОБА_5 перед правонаступником АТ КБ «Райфазен банк Аваль» - ТОВ «Консалт Солюшенс», в розмірі 901 703,86 гривень, що встановлений рішенням Малиновського районного судом м. Одеси по справі № 1519/2-1963/11 від 29.03.2011 р. є зобов`язанням відповідно до норм цивільного права.
За змістом статей 524, 533-535, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті У країни чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-п.
Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України, у конструкції Цивільного кодексу України розташована у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 Кодексу. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а так само й на грошові зобов`язання, що виникли на підставі рішення суду та за своєю правовою природою носять цивільно-правовий характер.
Таким чином, у статті 625 ЦК України, визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема окремі види зобов`язань.
Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), а також у постанові від 31 січня 2019 року у справі №761/4878/16-ц (провадження № 61- 1625св18).
Суд звертає увагу відповідачів, що за змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних та інфляційних втрат входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Судом встановлено, що у даному випадку ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , мають невиконане грошове зобов`язання перед позивачем у розмірі 901 703,86 гривень, що підтверджується вищезазначеним заочним рішенням суду.
Згідно з правилом частин першої та другої статті 14 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
У частині першій статті 273 ЦПК України сформульоване правило, за змістом якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Враховуючи те, що рішення Малиновським районним судом м. Одеси по справі № 1519/2-1963/11 від 29.03.2011 р. не оскаржувалось в апеляційному поряду - таке рішення набрало законної сили та набуло статусу обов`язкового до виконання для сторін справи.
Суд роз`яснює, що з огляду на те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України.
Також, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до пункту 91 постанови Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Згідно із вимогами статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до статті 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
У зв`язку із викладеним, суд вважає правомірним звернення позивача до суду із вимогою про стягнення з відповідачів заборгованості за період з 02 квітня 2017 року по 02 квітня 2022 року.
Так, судом встановлено, що за зазначений період, розмір грошових коштів, що підлягають стягненню за користування кредитними коштами склав 569 770,85 гривень, з яких - 569 770,85 грн. - 3 % річних за користування коштами.
Відповідно до ст. 541, 542 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.
У разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний із кредиторів має право пред`явити боржникові вимогу у повному обсязі.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, уразі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.16ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов`язання в натурі. Згідно ст.13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в рівних частках з кожного в загальній 6 837 грн. 25 коп.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (ЄДРПОУ: 42251700, адреса місцезнаходження: 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) до ОСОБА_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_5 (адреса реєстрації: остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів – задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (ЄДРПОУ: 42251700, адреса місцезнаходження: 65040, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) грошову суму в розмірі 569 770 (п`ятсот шістдесят дев`ять тисяч сімсот сімдесят) гривень 85 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (ЄДРПОУ: 42251700, адреса місцезнаходження: 65040, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36, офіс 308) судовий збір у рівних частках з кожного у розмірі 6 837 (шість тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 25 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду в загальному порядку в тридцятиденний строк.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно-процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий: