Справа № 367/1898/25
Провадження №2/367/275/2026

РІШЕННЯ
Іменем України

15 липня 2026 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:
головуючого судді - Третяк Я.М.,
за участі секретаря с/з - Люліної О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про стягнення безпідставно набутого майна (коштів),

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про стягнення безпідставно набутого майна (коштів), в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 33710,00 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що на початку грудня 2023 року позивач дізнався, що з його банківської картки зникли грошові кошти. Співробітники банку пояснили, що рахунки арештовані постановою державного виконавця і за постановою цього ж виконавця проводиться утримання коштів із рахунків позивача. З порталу «ДІЯ» позивач отримав постанову про відкриття виконавчого провадження від 08 лютого 2021 року та постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18 лютого 2021 року.
Із отриманих документів позивач дізнався, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», ЄДРПОУ 35017877, було вчинено виконавчий напис № 8947 від 29 січня 2020 року про стягнення із позивача грошових коштів у сумі 30487,94 грн.
На підставі вказаного виконавчого напису державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Боровиком Святославом Володимировичем було відкрите виконавче провадження ВП № 64412866 від 08 лютого 2021 року.
Не погоджуючись із вищевказаним виконавчим написом та постановою державного виконавця, позивач звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про визнання виконавчого напису, таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову позивач звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, № 8947 від 29 січня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами » грошових коштів у сумі 30487,94 грн.
Позивач звертає увагу, що відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09 вересня 2024 року з питання відрахувань з його пенсії згідно ВП № 64412866 за період з 01 квітня 2021 року по 30 квітня 2022 року розмір утриманого боргу склав 11141,25 грн. За інформацією платіжної інструкції від 30 листопада 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» з платіжної картки позивача відбулося стягнення за ВП № 64412866 з виконання виконавчого документу Виконавчий напис № 8947, виданий 29 січня 2020 року, грошових засобів у сумі 22568,75 грн.
Таким чином, позивач вважає, що станом на день подання позову відповідачем безпідставно отримано грошові кошти на загальну суму 33710,00 грн.
21.02.2025 ухвалою судді Ірпінського міського суду Київської області Лещенко О.В. було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
23.07.2025 від представника відповідача, директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» - Кожем`яченко Ю.М., до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що кошти, стягнуті в рамках виконавчого провадження, неможливо вважати безпідставно набутими, оскільки питання щодо чинності (дійсності) кредитного договору № 64/7883АCLAPT6 від 11.06.2013, у тому числі в судовому порядку, не вирішувалось, а в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують перерахування стягнутих з позивача коштів на банківські реквізити ТОВ «Фінансова компанія управління активами». У зв`язку з наведеним, у задоволені позовних вимог в частині стягнення грошових коштів просить відмовити.
Згідно розпорядження керівника апарату Ірпінського міського суду Київської області щодо призначення повторного автоматичного розподілу судових справ № 159 від 14.01.2026, справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про стягнення безпідставно набутого майна (коштів), було призначено до повторного автоматичного розподілу у зв`язку із відрахуванням зі штату Ірпінського міського суду Київської області з 04.12.2025 судді Лещенко О.В. у зв`язку із закінченням строку відрядження.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.01.2026, справу передано на розгляд судді Третяк Я.М.
Ухвалою суду від 16.01.2026 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про стягнення безпідставно набутого майна (коштів) було прийнято до свого провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Витребувано від Саксаганського ВДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південному МУ МЮ (м. Одеса) документи, які підтверджують стягнення коштів в рамках виконавчого провадження № 64412866 та перерахування на рахунок ТОВ «Фінансова компанія управління активами».
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Від сторін клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходили, тому суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.
Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис № 8947, яким пропонувалося стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, заборгованість за кредитним договором № 64/7883АCLAPT6 від 11.06.2013 року, укладеним між позивачем та ПАТ «Платинум Банк», в сумі 30487,94 грн.
08 лютого 2021 року державним виконавцем Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Боровиком С.В., на підставі виконавчого напису № 8947, вчиненого 29.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64412866.
01 грудня 20223 року виконавче провадження № 64412866 було завершено, у зв`язку з повним виконанням.
В подальшому,  ОСОБА_1 звернувся до Солонянського районного суду Дніпропетровської області з позовом про визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року по справі № 192/2574/23 в задоволенні позову було відмовлено.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року по справі № 192/2574/23 було задоволено апеляційну скаргу адвоката Мулька Анатолія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 . Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2024 року скасовано. Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем № 8947 від 29 січня 2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» грошових коштів у сумі 30487,94 грн.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Згідно з положеннями ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 09.09.2024 року вбачається, що загальний розмір відрахувань з пенсії  ОСОБА_1 згідно виконавчого провадження № 64412866 за період з 01.04.2021 по 30.04.2022 становить 11141,25 грн.
Окрім того, відповідно до платіжної інструкції АТ КБ «ПриватБанк» від 30.11.2023 з банківського рахунку позивача ОСОБА_1 на рахунок Саксаганського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в рамках виконавчого провадження № 64412866, з виконання виконавчого напису № 8947 виданого 29.01.2020 року, було стягнуто грошові кошти у сумі 22568,75 грн.
Таким чином, судом встановлено, що в рамках виконавчого провадження № 64412866 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 29.01.2020 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрованим в реєстрі за № 8947, про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», код ЄДРПОУ 35017877, заборгованість за кредитним договором № 64/7883АCLAPT6 від 11.06.2013 в сумі 30487,94 грн. та витрат виконавчого провадження, який в подальшому було визнано Постановою Дніпровського апеляційного суду від 18 червня 2024 року по справі № 192/2574/23 таким, що не підлягає виконанню, з позивача на користь відповідача було стягнуто грошові кошти у розмірі 33710,00 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу стягнення приватним виконавцем за виконавчим написом нотаріуса грошових коштів, які були утримані приватним виконавцем з доходів позивача на підставі виконавчого напису нотаріуса, визнаного судовому порядку таким, що не підлягає виконанню.
Встановлені судом обставини, наведені вище не потребують доказування в силу приписів ч. 4 ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.
Зі змісту ст. 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення.
Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Результат аналізу ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).
Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.
Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.
Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.
Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).
Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.
Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.
Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.
Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачем кошти в сумі 33710,00 грн., підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.
Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих коштів є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, суд враховує, що позивач звільнена від сплати судового збору у відповідності до положень п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 12, 19, 76, 77, 81, 89, 133, 137, 141, 142, 206, 247, 263-265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, ст. 1212 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» про стягнення безпідставно набутого майна (коштів)- задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (код ЄДРПОУ 35017877, адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, оф 203) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 33710 (тридцять три тисячі сімсот десять) грн. 00 коп.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (код ЄДРПОУ 35017877, адреса: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9А, оф 203) на користь держави судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп.
Копію рішення направити сторонам для відому.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України -https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя:         Я. М. Третяк