Номер провадження: 33/813/1071/26
Номер справи місцевого суду: 947/6651/26 
Головуючий у першій інстанції Прохоров П. А. 
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі: головуючого судді Погорєлової С.О., за участю секретаря – Турик А.Ф.к., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2026 року у справі про адміністративне правопорушення відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає, як ВПО за адресою: АДРЕСА_2 
- про накладення на нього стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, -
встановив:

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2026 року визнано ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. Накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 665 гривень 60 копійок. 
З вказаної постанови вбачається, що 03.02.2026 року о 23:13 год. у м. Одесі, по вул. Довга, 106A та вул. Князя Ярослава Мудрого 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем SKODA FABIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Не погоджуючись з постановою Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій зазначив, що постанова суду є незаконною та необґрунтованою з наступних підстав:
1)судом першої інстанції було проігноровано той факт, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено причину його зупинки;
2)на момент зупинки транспортного засобу в місті діяла повітряна тривога, а тому ОСОБА_1 прямував до укриття, зазначена обставина не була врахована а ні працівниками поліції, а ні судом першої інстанції;
3)працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу;
4)відеозапис не є повним, має ознаки монтажу, а тому це не може бути належним доказом у справі.
Посилаючись на такі доводи, ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та прийняти нову, якою провадження у справі закрити, за відсутністю складу адміністративного правопорушення
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , який наполягав на задоволенні апеляційної скарги, дослідивши матеріали адміністративної справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, виходячи з наступного.
Так, за положеннями ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
За приписами ст. ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
За правилами ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 294 КУпАП України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд першої інстанції мотивував наявністю доказів на підтвердження даних обставин.
Під час апеляційного розгляду справи, для забезпечення дотримання прав особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.130 КУпАП, були повторно досліджені наступні докази:
-протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №582469 року з якого вбачається, що 03.02.2026 року о 23:13 год. у м. Одесі, по вул. Довга, 106A та вул. Князя Ярослава Мудрого 2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем SKODA FABIA, державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме поведінка, що не відповідає обстановці, розширені зіниці очей, що не реагують на світло, неприродна блідість обличчя. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку у медичному закладі КНП «ООМЦПЗ» ООР у лікаря нарколога відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 «Правил дорожнього руху України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП
-довідка, з якої вбачається, що згідно обліків бази ІТС ІПНП «Адмінпрактика» ОСОБА_1 посвідчення водія серії НОМЕР_2 отримав 04.12.2012 року;
-довідка, з якої вбачається, що згідно обліків бази ІТС ІПНП «Адмінпрактика» ОСОБА_1 протягом року не піддавався адміністративному стягненню за ст. 130 КУпАП;
-направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції вбачається, що 03.02.2026 року ОСОБА_1 було запропоновано проїхати до КНП «ООМЦПЗ» ООР для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у зв`язку із виявленими ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло, однак огляду проведено не було з підстав відмови водія; 
-відеозапис, який було приєднано до матеріалів справи та з якого вбачається, що 03.02.2026 року приблизно о 23:16 год працівниками поліції був зупинений транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 . Працівники поліції повідомили останньому, що його було зупинено з підстав того, що він з порушенням правил дорожнього руху влетів на дорогу із кругови рухом, при цьому створив небезпечну ситуацію іншому транспортному засобу, який вже знаходився на дорозі з круговим рухом. ОСОБА_1 почав сваритися та кричати на працівників поліції чому вони не знаходяться на передовій. Знов почав питати на якій підставі його було зупинено. Працівники поліції знов повідомили, що на підставі п. 3 ЗУ «Про національну поліцію». ОСОБА_1 вимагав від працівників поліції, що вони надали службове посвідчення. Після того, як працівники поліції надали свої посвідчення, ОСОБА_1 почав говорити, що це не є службовим посвідченням. Потім сів за кермо та хотів поїхати. В подальшому працівники перевірили документи ОСОБА_1 та виявили, що у останнього відсутній страховий поліс. Далі ОСОБА_1 сказав, що працівники поліції не є працівниками поліції, а тому він з ними спілкуватися не буде. Сів в машину та закрився. Із машини ОСОБА_1 кричав, що нехай вони складають на нього протокол, що відсутній страховий поліс та ще раз зауважив на тому, що у працівників поліції фальшиве посвідчення, а тому він з ними спілкуватися не буде. Працівник поліції звернувся до ОСОБА_1 з тим, що у зв`язку із його поведінкою, яка не відповідає обстановці у нього виникло підозра, що останній перебуває у стані наркотичного сп`яніння, а тому він йому пропонує пройти огляд у медичному закладі. Підійшов інший працівник поліції посвітив ліхтариком, попросив, щоб водій вийшов із автомобіля, він буде з ним спілкуватися. Також зауважив на тому, що зіниці очей ОСОБА_1 не реагують на світло, та у нього бліде обличчя. Знов запропонував проїхати до медичного закладу для проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. У зв`язку із тим, що водій жодним чином не реагував на працівників поліції, ігнорував законну вимогу щодо огляду на стан наркотичного сп`яніння, розцінили таку поведінку, як відмову від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у медичному закладі. Відносно ОСОБА_1 був складений протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП, також повідомлено, що останнього відсторонено від права керування транспортними засобами. 
Таким чином не заслуговують на увагу посилання апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було проігноровано той факт, що ОСОБА_1 працівниками поліції не було роз`яснено причину його зупинки, оскільки із дослідженого відеозапису вбачається, що працівниками поліції неодноразово роз`яснялося останньому саме за яких підстав його було зупинено.
Відеозапис віднесений ч. 1 ст. 251 КУпАП до джерел доказів. 
Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 18 грудня 2018 року № 1026 (далі - Інструкція), визначено, що кінозйомка та відеозапис – це процеси фіксації динамічних властивостей об`єктів, подій, явищ за допомогою кіно- або відеокамери. Кінозйомка проводиться на фотоматеріалах, відеозапис - на цифрових носіях інформації.
Включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу (п. 5 розділу ІІ Інструкції).
Крім того, слід зазначити, що відеозапис є об`єктивним доказом, оскільки унеможливлює суб`єктивне висвітлення поліцейським або іншими особами обставин справи.
Зафіксовані відеозаписом обставини надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських (діяли в межах своєї компетенції та виконували свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію») та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер, що вимагає від суду ретельного та уважного дослідження вищевказаного доказу у сукупності з іншими доказами по справі. Оглянутий відеозапис дає можливість встановити його узгодженість з іншими доказами у справі.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Посилання апеляційної скарги на те, що відеозапис не є повним, має ознаки монтажу, а тому це не може бути належним доказом у справі не заслуговує на увагу з огляду на те, що на наданих відеозаписах міститься маркування про дату та час події і на які технічні засоби вона фіксувалась, до того ж в протоколі серії ЕПР1№568567 зафіксовані ті самі технічні засоби відеозапису які зазначені на наданих відео, а саме 471006,474391.
Відеозаписи, наявні в матеріалах справи, підтверджують обставини викладені в протоколі про адміністративні правопорушення, у сукупності вказують на те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння і у медичному закладі, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
До того ж, в апеляційній скарзі не наведено конкретних, обґрунтованих і переконливих доказів недостовірності відеозаписів, а сам по собі факт того, що ОСОБА_1 «ставить їх під сумнів» як доказ у справі, без надання доказів їх монтажу, внесення змін, технічних несправностей чи інших вад, не є підставою для визнання їх недопустимими.
Таким чином, суд першої інстанції надавши правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку. Таким чином, з переглянутих відеозаписів просліджується чітка послідовність подій, які відбулись 03.02.2026 року, під час складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , який беззаперечно та поза розумним сумнівом підтверджує відомості, викладені в протоколі та вину правопорушника.
Отже, відеозаписи, які долучені до матеріалів справи є належним, допустимим і достатніми, оскільки вчинені у день, час та у місці, що зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, узгоджується з наданими поліцейськими іншими доказами та не суперечать ним, а доповнюють матеріали справи. Тобто, у апеляційного суду відсутні сумніви у недостовірності даних відеозаписів.
Статтею 130 ч. 1 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, відповідно до положень ст. 130 КУпАП, законодавцем встановлено, що водій зобов`язаний пройти огляд на стан алкогольного чи наркотичного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відмова, навіть якщо особа, не перебуває в стані алкогольного чи будь-якого іншого сп`яніння, не допускається.
Саме з підстав відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння і було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Довід апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, спростовується наступним.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів з метою виявлення ознак стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі - стан сп`яніння), та оформлення результатів такого огляду встановлено Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ Україні від 09.11.2015 року №1452/735 (далі - Інструкція).
Підпунктом 1.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Пунктом 2.12. Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Згідно з підпунктами 1.6 та 1.7 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Зазначеною Інструкцією на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом передбачено лише проведення поліцейським огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Враховуючи те, що у водія ОСОБА_1 поліцейськими були виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, зазначені у п. 1.3. 1.4 Інструкції (поведінка, що не відповідає обстановці, неприродна блідість обличчя, розширені зіниці очей, які не реагують на світло), водій повинен був на вимогу поліцейського пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння у найближчому закладі охорони здоров`я.
Посилання апеляційної скарги про те, що на момент зупинки транспортного засобу в місті діяла повітряна тривога, а тому ОСОБА_1 прямував до укриття, зазначена обставина не була врахована а ні працівниками поліції, а ні судом першої інстанції відхиляються, як не спроможні, оскільки не підтверджені жодним належним та допустимим доказом у справі. Також при дослідженні наданого відеозапису не вбачається того факту, що ОСОБА_1 зауважував на тому, що діє повітряна тривога та йому потрібен захист.
Крім того, відповідно до п.2 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався. 
Крім того, вказуючи в апеляційній скарзі про те, що співробітники поліції допустили порушення вимог чинного законодавства під час складання протоколу про адміністративне правопорушення та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення, апелянт не надав до суду доказів про звернення зі скаргами на дії поліцейського до компетентних органів, що дає підстави суду вважати такі посилання апеляційної скарги, як спроби апелянта уникнути відповідальності за вчинене ним адміністративне правопорушення.
В апеляційній скарзі не наведено належних і достатніх підстав для спростування висновків суду першої інстанції, не було здобуто таких доказів і при проведенні апеляційного розгляду.
Об`єктивно оцінивши докази у справі, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що зазначені вище докази повністю доводять вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 130 КУпАП, як керування транспортним засобом з явними ознаками наркотичного сп`яніння.
Виходячи з викладеного, апеляційний суд визнає вказані докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що сталися 03.02.2026 року та інкримінуються ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 33 КУпАП, при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_1 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП та в межах санкції ч. 1 ст.130 КУпАП.
З таких підстав апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими і не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови
Керуючись ст. ст. 7, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову Київського районного суду м. Одеси від 15 квітня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського 
апеляційного суду С.О. Погорєлова