ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД Закарпатської області
Адреса: вул. Коцюбинського, 2а, м. Ужгород, 88605 
e-mail: inbox@zk.arbitr.gov.ua
вебадреса: http://zk.arbitr.gov.ua

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Рішення

08 вересня 2026 р. м. Ужгород Справа №907/545/26 

За позовом Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області
до відповідача Машкари Крістіни Олександрівни, м. Ужгород Закарпатської області
про стягнення 11 132,80 грн заборгованості зі сплати орендної плати за Договором на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025,

Суддя господарського суду – Пригара Л.І. 
Секретар судового засідання – Мартон М.М. 

представники:
Позивача – без виклику
Відповідача – без виклику

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради, м. Ужгород Закарпатської області заявлено позов до відповідача Машкари Крістіни Олександрівни, м. Ужгород Закарпатської області про стягнення 11 132,80 грн заборгованості зі сплати орендної плати за Договором на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025.
Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10.06.2026 відкрито провадження у справі №907/545/26 в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами. Встановлено відповідачеві строк на подання господарському суду відзиву на позовну заяву у порядку ст. 165, 251 ГПК України з одночасним надісланням копії такого позивачеві, а доказів надіслання – суду, протягом 15-ти днів з дня одержання даної ухвали, а також у цей же строк письмово висловленої позиції щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Встановлено позивачеві строк для надання суду та відповідачеві відповіді на відзив у порядку ст. 166 ГПК України, протягом 5-ти днів з дня одержання копії відзиву. Встановлено строк для подання позивачем відповіді на відзив та відповідачем заперечень на відповідь на відзив (якщо такі будуть подані) не пізніше 10.07.2026.
Ухвалою суду від 10.08.2026 розгляд справи №907/545/26 відкладено на 08.09.2026 без виклику уповноважених представників сторін з підстав, наведених в ухвалі суду.
Надіслана на офіційну адресу відповідачки, зазначену у витязі з ЄДДР, поштова кореспонденція (ухвала суду від 10.06.2026 про відкриття провадження у справі №907/545/26 та ухвала суду від 10.08.2026) повернута на адресу господарського суду відділенням поштового зв`язку з відміткою “за закінченням встановленого терміну зберігання”.
У даному контексті суд зазначає, що за змістом ч. 10 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення відповідно до цієї статті вручаються шляхом надсилання (видачі) відповідній особі копії (тексту) повного або скороченого судового рішення, що містить інформацію про веб-адресу такого рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 232 Господарського процесуального кодексу України, одним із судових рішень є ухвала.
Відтак, у розумінні вищевказаних положень процесуального законодавства, ухвали суду є судовим рішенням, а тому, відповідно до пп. 17.1. п. 17 Перехідних положень ГПК України та ч. 10 ст. 242 ГПК України, надсилається у паперовій формі відповідачеві.
Згідно з абз. 2 ч. 7 ст. 120 ГПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.
Частиною 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення, є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Виходячи зі змісту статей 120, 242 ГПК України, пунктів 11, 17, 99, 116, 117 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009, у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною (наявність такої адреси в ЄДР прирівнюється до повідомлення такої адреси стороною), і судовий акт повернуто підприємством у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.
Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 19.12.2022 у справі №910/1730/22, від 04.11.2024 у справі №910/2552/23, від 30.09.2025 у справі №910/6088/22, від 13.01.2026 у справі №910/4862/21.
Водночас направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу сторін (учасників) у справі є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 21.01.2021 у справі №910/16249/19, від 19.05.2021 у справі №910/16033/20, від 20.07.2021 у справі №916/1178/20, від 04.11.2024 у справі №910/2552/23, від 19.03.2025 у справі №905/573/24, від 14.01.2026 у справі №910/14515/24).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі №910/719/19 та постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 у справі №910/17772/20 сформульовано висновки про те, що негативні наслідки через неодержання підприємцем звернення до нього, якщо таке звернення здійснене добросовісно і розумно, покладаються на підприємця. Не може вважатися неотриманим чи отриманим несвоєчасно звернення відправника до одержувача, якщо одержувач власними діями чи бездіяльністю (наприклад, несвоєчасним зверненням до відділення поштового зв`язку, незабезпечення особи для отримання кореспонденції за своєю адресою тощо) призвів до затримки в одержанні кореспонденції. Протилежний підхід суперечив би принципам справедливості, добросовісності і розумності (стаття 3 Цивільного кодексу України).
Згідно із правовою позицією Європейського суду з прав людини, відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі “Нун`єш Діаш проти Португалії” від 10.04.2003, заяви №69829/01, №2672/03).
До повноважень господарських судів не віднесено встановлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб – учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.
Аналогічний правовий висновок сформульовано Верховним Судом у постановах від 19.07.2023 у справі №906/638/22, від 04.11.2024 у справі №910/2552/23, від 24.06.2025 у справі №5011-46/18261-2012.
Разом з тим, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Водночас суд у даному контексті також враховує практику Європейського суду з прав людини, якою визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі “Пономарьов проти України” від 03.04.2008 встановлено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі “Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії” від 07.07.1989).
Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі “Тойшлер проти Германії” від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.
Згідно із правовим висновком Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.04.2023 у справі №904/272/22, Держава Україна, витративши значні ресурси, створила інформаційне поле, де зацікавлена особа може знайти інформацію про судову справу. Функціонує ЄДРСР. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема Електронний кабінет ЄСІТС. Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.
Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки для держави, а й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в Рішенні від 07.07.1989 у справі “Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії” зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Приписами ч. 3, 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справи, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
За змістом приписів ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. 
Частиною 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.
За змістом частин 4 та 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

АРГУМЕНТИ СТОРІН СПОРУ 

ПОЗИЦІЯ ПОЗИВАЧА

Позивач просить задовольнити позов у повному обсязі, покликаючись на неналежне виконання відповідачкою умов Договору на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025 в частині повної та своєчасної сплати нарахованих орендних платежів за період з 12.09.2025 по 31.10.2025 включно, у зв`язку з чим у відповідачки виникла та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 11 132,80 грн.
Як на додаткову обставину доведеності факту використання відповідачкою орендованого за Договором майна, позивач покликається на Договір оренди нежитлового приміщення, який укладений 27.05.2025 між Фізичною особою - підприємцем Рояк Робертом Степановичем (орендодавцем) та Фізичною особою -підприємцем Машкарою Крістіною Олександрівною (орендарем), за умовами якого в строкове платне користування відповідачки було передано приміщення загальною площею 70 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Грушевського, будинок 43/1 у місті Ужгороді для здійснення господарської діяльності, зокрема, відкриття кафе.

ПОЗИЦІЯ ВІДПОВІДАЧА

Відповідачка, належним чином повідомлена про розгляд справи, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи за правилами спрощеного позовного провадження в порядку ст. 251 ГПК України суду не надала, про причини невиконання вимог суду не повідомила. Із заявами та клопотаннями по суті заявлених позовних вимог відповідачка до суду не зверталася. 
Враховуючи, що про розгляд справи відповідачка була повідомлена своєчасно та належним чином (ухвала суду від 10.06.2026 про відкриття провадження у справі №907/545/26 та ухвала суду від 10.08.2026 були надіслані на адресу відповідачки, зазначену у витязі з ЄДДР) суд дійшов висновку, що вона мала час та можливість надати свої заперечення із приводу предмета спору, а також докази, які мають значення для розгляду справи по суті. 
Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачкою відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ 

Між Департаментом міської інфраструктури Ужгородської міської ради (орендодавцем, позивачем у справі) та Фізичною особою – підприємцем Машкарою Крістіною Олександрівною (орендарем, відповідачем у справі) було укладено Договір на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025 (далі – Договір), предметом якого є надання орендодавцем орендареві права на тимчасове користування окремими конструктивними елементами благоустрою – фігурного елементу мощення площею 71 кв.м. за адресою: м. Ужгород, вул. Михайла Грушевського, 43/1 (кафе) для розміщення відкритого майданчика (тераси) для здійснення підприємницької діяльності на умовах оренди (розділ 1 Договору).
Згідно з підп. 2.1.1. п. 2.1. Договору, орендодавець зобов`язується відповідно до акту приймання-передачі (який підписується одночасно із цим Договором) надати у тимчасове користування об`єкт.
За змістом підп. 2.2.2. п. 2.2. Договору, орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендодавцю вартість користування об`єктом за діючими на день сплати розрахунковими ставками, визначеними рішенням сесії Ужгородської міської ради від 13.12.2018 №1346 “Про зміни до рішення міської ради 07.11.2014 №1505 “Про Порядок отримання паспортів відкритих літніх майданчиків у місті Ужгороді”.
Обов`язок внесення орендної плати орендарем виникає у 2025 році з 12.09.2025 року по 31.10.2025; у 2026 році з 01.04.2026 по 31.10.2026; у 2027 році з 01.04.2027 по 31.10.2027. Сторони дійшли згоди щодо зобов`язання орендаря, а орендар зобов`язався, в свою чергу, протягом 30 (тридцяти) днів з моменту укладення Договору сплатити плату за фактичне використання предмету цього Договору у період від 12.09.2025. При цьому, розмір місячних нарахувань такої плати встановлюється у відповідності до пункту 3.2. Договору (п. 3.1. Договору).
Пунктами 3.2., 3.3. Договору передбачено, що орендар сплачує орендодавцеві плату за користування об`єктом щомісячно до 15 числа поточного місяця у розмірі 6816 грн за місяць, в тому числі ПДВ 1136 грн. Орендна плата вноситься безготівково на р/р UA 908201720355129001012056013 в ДКСУ м. Київ, отримувач коштів: Департамент міської інфраструктури, ЄДРПОУ 36541721, МФО 820172.
За умовами п. 3.4. Договору, орендар за користування конструктивними елементами благоустрою вносить орендну плату незалежно від наслідків господарської діяльності.
Невід`ємною частиною цього Договору є Паспорт відкритого літнього майданчика (абз. 2 п. 6.1. Договору).
Відповідно до Паспорта відкритого літнього майданчика №81/2025 від 12.09.2025, виданого на підставі рішення виконкому №495 від 10.09.2025, паспорт діє в межах 3 літніх сезонних періодів терміном до 31.10.2027.
У розділі 8 Договору наведено розрахунок орендної плати за користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності, а саме:
Площа, кв. метрів | Розмір плати | Розмір орендної плати, гривень
71 кв.м. | 1 кв.м. х 80 грн (серединна зона) | 6816 грн, у тому числі ПДВ 1136 грн

Як вбачається із наявного в матеріалах справи акту приймання – передачі конструктивного елементу благоустрою (фігурного елементу мощення) за адресою: м. Ужгород, Михайла Грушевського, 43/1 (кафе) від 22.09.2025, підписаного орендодавцем та орендарем, відповідачці Фізичній особі – підприємцю Машкарі Крістіні Олександрівні було передано у строкове платне користування конструктивний елемент благоустрою - (фігурний елемент мощення) площею 71 кв.м. за адресою: м. Ужгород, пл. Грушевського, 43/1 (кафе), для розміщення відкритого літнього майданчика для здійснення підприємницької діяльності на умовах оренди.
Подальше невиконання відповідачкою умов Договору на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025 в частині повної та своєчасної сплати нарахованих орендних платежів за період з 12.09.2025 по 31.10.2025 включно, у зв`язку з чим у Машкари Крістіни Олександрівни виникла та рахується заборгованість перед позивачем у розмірі 11 132 грн 80 коп, стало підставою для звернення останнього до суду з позовом про стягнення з відповідачки означеної суми грошових коштів у примусовому порядку.

ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За приписами ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Таким чином, станом на момент розгляду наявного спору по суті його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України.
Проаналізувавши зміст укладеного між позивачем та відповідачкою Договору на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025, суд дійшов висновку про те, що останній за своєю правовою природою є договором найму (оренди) та підпадає під регулювання глави 58 Цивільного кодексу України.
Згідно із ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Частинами 1, 3 ст. 759 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України “Про оренду державного та комунального майна”.
Згідно із ч. 1 ст. 762 Цивільного кодексу України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.
Матеріалами справи підтверджено, що відповідачкою, у порушення умов Договору на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025, неналежно виконувалися взяті на себе зобов`язання в частині своєчасної та повної оплати за користування об`єктом оренди за період з 12.09.2025 по 31.10.2025 включно, внаслідок чого в останньої виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 11 132 грн. 80 коп.
За змістом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Враховуючи вищевказані обставини та те, що відповідачка не надала суду свого контррозрахунку позовних вимог, хоча мала можливість скористатись відповідними процесуальними правами і надати документи в обґрунтування своєї позиції по суті заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки суми 11 132,80 грн заборгованості зі сплати орендної плати за Договором на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025, є документально доведеними та обґрунтованими, відповідачкою не спростованими, а відтак, підлягають задоволенню в повному обсязі.
Згідно із ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь – які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
В силу ч. 1 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України). 
Відповідачка доказів на спростування викладених позивачем обставин суду не надала. 
З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд доходить до висновку про задоволення позову повністю.
Із приводу того, що відповідачкою у даній справі є фізична особа без статусу суб`єкта підприємницької діяльності, суд зазначає наступне.
За змістом ст. 51, 52, 598, 599, 609 Цивільного кодексу України, положень Закону України “Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб – підприємців”, однією з особливостей підстав припинення зобов`язань для фізичної особи-підприємця є те, що у випадку припинення суб`єкта підприємницької діяльності – фізичної особи (виключення з реєстру суб`єктів підприємницької діяльності) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала позицію щодо юрисдикції спору за позовом суб`єкта господарювання до фізичної особи, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, що виник при виконанні умов укладеного між ними господарського договору (постанови від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, від 05.06.2019 у справі №904/1083/18).
Таким чином, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідачки із втратою її статусу як ФОП не припинились, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення вищезазначеної суми заборгованості за кредитом з фізичної особи, що припинила підприємницьку діяльність. 

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Судові витрати підлягають віднесенню на відповідача у відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України в розмірі 3328 грн на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 11, 13, 14, 73 – 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України 

СУД УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю. 

2. Стягнути з Машкари Крістіни Олександрівни, АДРЕСА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Департаменту міської інфраструктури Ужгородської міської ради, пл. Поштова, будинок 3, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000 (код ЄДРЮОФОПтаГФ 36541721) суму 11 132,80 грн (Одинадцять тисяч сто тридцять дві гривні 80 коп.) заборгованості зі сплати орендної плати за Договором на право тимчасового користування суб`єктом господарювання конструктивними елементами благоустрою комунальної власності Ужгородської міської територіальної громади №67 від 22.09.2025, а також 3328 грн (Три тисячі триста двадцять вісім гривень) на відшкодування витрат по сплаті судового збору.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без участі (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, – http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua. 

Повне судове рішення складено та підписано 15.09.2026.

Суддя Л.І. Пригара