ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2026 р. м. Чернівці Справа № 600/4581/25-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Лелюка О.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.
Позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період її служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 жовтня 2017 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період її служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 жовтня 2017 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплата якої передбачена підпунктом 2 пункту 5 постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», за період її служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 серпня 2023 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 10% надбавку за службу в умовах режимних обмежень у відповідності до пункту 7 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, за період її служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 серпня 2023 року;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі премії, за період її служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 серпня 2023 року, з порушенням пункту 12 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, без урахування належної їй до виплати 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплата якої передбачена підпунктом 2 пункту 5 постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі премію за період її служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 серпня 2023 року у відповідності до пункту 12 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260, з урахуванням належної їй до виплати 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплата якої передбачена підпунктом 2 пункту 5 постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі додаткової доплати до грошового забезпечення, установленої згідно постанови КМУ від 29.04.2020 №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», у липні-серпні та грудні 2020 року, а також у липні 2021 року, без урахування належної їй до виплати 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплата якої передбачена підпунктом 2 пункту 5 постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», а також без урахування повної суми премії, розрахованої у відповідності до пункту 12 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260 з урахуванням 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 в повному обсязі додаткову доплату до грошового забезпечення, установлену згідно постанови КМУ від 29.04.2020 №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», яка була виплачена у липні-серпні та грудні 2020 року, а також у липні 2021 року, з урахуванням належної їй до виплати 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень, виплата якої передбачена підпунктом 2 пункту 5 постанови КМУ від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з урахуванням повної суми премії, розрахованої у відповідності до пункту 12 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом МВС України від 06.04.2016 №260 з урахуванням 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень та з урахуванням раніше виплачених сум;
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 не в повному обсязі компенсації за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського, з порушенням пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, без урахування додаткової винагороди, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану»;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , з урахуванням раніше виплачених сум, повну суму компенсації за всі невикористані під час проходження служби дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейського у відповідності до пункту 8 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260, з урахуванням додаткової винагороди, встановленої відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Позов обґрунтовано тим, що у період з 07 листопада 2015 року по 08 серпня 2025 року позивач проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області України. На підставі наказу начальника ГУНП в Чернівецькій області від 25 липня 2025 року №221о/с позивача було звільнено зі служби в поліції за пунктом 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію». Разом з цим позивачу впродовж проходження служби в поліції протиправно не виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року. Поряд з цим, не зважаючи на те, що зі служби в поліції позивач була звільнена ще 08 серпня 2025 року, їй протиправно в день звільнення не виплачено інші види грошового забезпечення, а саме: не за всі періоди служби в поліції нарахована та виплачена надбавка за службу в умовах режимних обмежень в розмірі 10% від посадового окладу та належна у зв`язку із такою надбавкою премія. При цьому право на нарахування таких виплат позивач обґрунтовує тим, що під час всього періоду служби в поліції вона мала допуск до державної таємниці та працювала в умовах режимних обмежень. Також позивач вважає, що їй протиправно не нараховано та не виплачено у повному обсязі додаткову доплату до грошового забезпечення, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375, оскільки така виплачувала без врахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень та премії у зв`язку із встановленням такої надбавки. Крім цього, на думку позивача, відповідач при нарахуванні суми грошової компенсації за всі невикористані дні щорічної та додаткової оплачуваної відпустки протиправно не включив до її складу додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168.
Ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; встановлено строки для подання заяв по суті справи.
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав про відсутність підстав для виплати позивачу спірних видів грошового забезпечення. Так, стосовно виплати індексації грошового забезпечення відповідач вказав, що у період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року, індексація взагалі не проводилась, оскільки такі дії не були передбачені законодавством, чинним у вказані періоди. Зокрема, право на виплату індексації у поліцейських виникло лише починаючи з листопада 2017 року у зв`язку з тим, що до законодавства, яке регулює питання індексації грошових доходів громадян, було внесено зміни, якими встановлено право поліцейських на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення. До вказаного моменту підстав для виплати поліцейським індексації не існувало. Стосовно вимог позову в частині виплати надбавки за службу в умовах режимних обмежень представник відповідача звертав увагу суду на те, що сама по собі наявність допуску до державної таємниці не може бути самостійною підставою для встановлення відповідної надбавки, а повинне бути поєднано постійною роботою з відомостями, які становлять державну таємницю. Крім цього відповідач вказав, що виплата надбавки за службу в умовах режимних обмежень передбачає подання керівником органу поліції (структурного або відокремленого підрозділу) мотивованого рапорту. Проте в даному випадку такі рапорти відносно позивача її безпосереднім керівником не подавались, при цьому позивач не оскаржувала бездіяльність щодо їх невинесення. З урахуванням наведеного відповідач вважає, що ненадходження мотивованого рапорту щодо встановлення позивачу надбавки за службу в умовах режимних обмежень свідчить про відсутність підстав для виплати такої надбавки. Також представник відповідача звертав увагу на те, що у період 2015, 2017-2020, 2022 років позивач не працювала з матеріальними носіями секретної інформації. Натомість з такими носіями позивач працювала у 2023 році, за що їй була встановлена надбавка за роботу в умовах режимних обмежень. Стосовно виплати позивачу додаткової винагороди відповідач вказав про безпідставність вимог позову і в цій частині, оскільки такий вид виплати не є щомісячним додатковим видом грошового забезпечення, а носить разовий характер, який підлягає виплаті виключно на час дії воєнного стану. Відповідно, додаткова винагорода не підлягає включенню до грошової компенсації за невикористані дні відпусток. Просив суд відмовити у задоволенні позову.
У поданій до суду відповіді на відзив позивач про безпідставність доводів відзиву, оскільки право на виплату спірних видів грошового забезпечення прямо передбачено відповідними актами законодавства, які регулюють порядок та підстави їх проведення.
Відповідач подав до суду заперечення, вказавши про не доведення позивачем обставин, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Дослідивши наявні матеріали справи, оцінивши повідомлені обставини, які є достатніми для ухвалення законного і обґрунтованого судового рішення, суд дійшов висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 у період з 07 листопада 2015 року по 08 серпня 2025 року проходила службу в Головному управлінні Національної поліції в Чернівецькій області.
Наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 25 липня 2025 року №221о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі пункту 7 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 08 серпня 2025 року.
Зазначеним наказом також зобов`язано виплатити грошову компенсацію за 96 діб невикористаних відпусток, а саме: за 2015 рік – 3 доби щорічної основної оплачуваної відпустки, за 2016 рік – 2 доби додаткової оплачуваної відпустки; за 2020 рік – 1 доба додаткової оплачуваної відпустки; за 2021 рік – 10 діб додаткової оплачуваної відпустки; за 2022 рік – 3 доби додаткової оплачуваної відпустки; за 2023 рік – 15 діб додаткової оплачуваної відпустки; за 2024 рік – 30 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 15 діб додаткової оплачуваної відпустки; за 2025 рік – 8 діб щорічної основної оплачуваної відпустки та 9 діб додаткової оплачуваної відпустки.
Крім цього, на підставі Порядку та умов виплати поліцейським додаткової винагороди, одноразової винагороди на період воєнного стану та особливості виплати винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), затвердженого наказом МВС від 28 листопада 2022 року №775, наказом начальника Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 25 липня 2025 року №221о/с зобов`язано виплатити позивачу додаткову грошову винагороду за період з 01 серпня 2025 року по день звільнення.
Згідно з повідомленням про нараховані і виплачені суми за серпень 2025 рік ОСОБА_1 при звільненні зі служби нараховано та виплачено такі види грошового забезпечення: посадовий оклад, оклад за військовим званням, вислуга років, надбавка за держ.таємність, надбавка за специфічні умови проходження служби, премія, компенсація за невикористані 96 днів відпустки, додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28 лютого 2022 року, індексація.
Дослідженням змісту наявних у справі карток про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 2015 року по 2025 рік судом встановлено таке:
- індексація грошового забезпечення виплачувалась позивачу в такі періоди (місяці): травень-грудень 2020 року, січень-грудень 2021 року, січень-грудень 2022 року, серпень-грудень 2024 року, липень 2025 року;
- надбавка за службу в умовах режимних обмежень виплачувалась позивачу в такі періоди (місяці): вересень-грудень 2023 року; січень-грудень 2024 року, січень-липень 2025 року;
- додаткова доплата на період карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, яка передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375, виплачувалась позивачу в такі періоди (місяці): липень, серпень, грудень 2020 року; липень 2021 року;
- додаткова винагорода виплачувалась позивачу в такі періоди (місяці): березень-червень 2022 року, серпень-грудень 2022 року, січень-грудень 2023 року, січень-грудень 2024 року, січень-липень 2025 року.
Як вбачається зі змісту листа Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 05 вересня №103673-2025, у період з 07 листопада 2015 року по 08 серпня 2025 року ОСОБА_1 мала допуск до державної таємниці по формі 3 згідно розпоряджень Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області, періодично опрацьовувала та підготовлювала документи, що мали ступінь секретності «Таємно», у зв`язку з чим з 01 вересня 2023 року по момент звільнення їй була встановлена надбавка за роботу в умовах режимних обмежень.
Крім цього, листом Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 23 вересня 2025 року №109882-2025 підтверджується, що ОСОБА_1 періодично проводила секретні роботи і працювала з матеріальними носіями секретної інформації у періоди: жовтень 2016 року, з лютого 2021 року по квітень 2021 року. У період з 2023-2025 років ОСОБА_1 постійно проводила секретні роботи, працювала з матеріальними носіями секретної інформації.
Вважаючи, що при звільненні зі служби в поліції відповідач не здійснив усіх належних розрахунків з певних видів грошового забезпечення, або ж такі виплачені не в повному обсязі, позивач звернулась до суду з цим позовом.
Вирішуючи цей спір в частині вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити індексацію грошового забезпечення за період з 07 листопада 2015 року до 31 жовтня 2017 року, суд звертає увагу на таке.
Згідно зі статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05 жовтня 2000 року №2017-III (далі – Закон №2017-ІІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Частинами першою, другою статті 19 Закону №2017-ІІІ встановлено, що виключно законами України визначаються: мінімальний розмір заробітної плати; мінімальний розмір пенсії за віком; неоподатковуваний мінімум доходів громадян; величина порогу індексації грошових доходів громадян; пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначаються Законом України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-VIII.
Згідно з частинами першою, п`ятою статті 94 Закону №580-VIII (в редакції, чинній в період з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року) поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03 липня 1991 року №1282-XII (далі – Закон №1282-XII).
Згідно з абзацом другим статті 1 Закону №1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Частиною першою статті 2 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Згідно з частиною першою статті 4 Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України №1282-ХІІ).
Відповідно до частини сьомої статті 5 Закону №1282-ХІІ проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Частиною другою статті 6 Закону №1282-ХІІ встановлено, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників, визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078 (далі – Порядок №1078).
Згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.
Відповідно до пункту 2 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
За змістом пункту 4 Порядку №1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Оплата праці, у тому числі працюючим пенсіонерам, грошове забезпечення, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, допомога по безробіттю, що надається залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії індексуються у межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
Пунктом 5 Порядку №1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначених у пункті 2 цього Порядку, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Відповідно підпункту 2 пункту 6 Порядку №1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких проводяться відповідні грошові виплати населенню, зокрема, підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Відповідно до пункту 10-2 Порядку №1078 для працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, яких переведено на іншу роботу (місце проходження служби) на тому самому підприємстві, в установі або організації, а також переведено на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або іншу місцевість та у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці (умов проходження служби) у разі продовження такими особами роботи (проходження служби), для новоприйнятих працівників, військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, а також для тих, які використали відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та відпустку без збереження заробітної плати (грошового забезпечення), передбачені законодавством про відпустки, обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення тарифної ставки (посадового окладу), за посадою, яку займає працівник, військовослужбовець, поліцейський, особа рядового і начальницького складу.
Беручи до уваги наведені норми суд приходить до висновку, що індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення для певних категорій осіб (державних службовців, осіб, які проходять державну службу зі спеціальним статусом тощо), наявні підстави для нарахування індексації грошового забезпечення у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку №1078.
Конституційний Суд України в рішенні від 15 жовтня 2013 року у справі № 9-рп/2013 за конституційним зверненням громадянина щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначив, що індексація заробітної плати, як складова належної працівникові заробітної плати, спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.
На підставі системного аналізу наведених положень законодавства Конституційний Суд України дійшов висновку, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.
Отже, індексація грошового забезпечення як складова грошового забезпечення поліцейських є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а тому підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. Звільнення особи зі служби в поліції жодним чином не позбавляє її права на отримання виплат, на які вона має право, проте не отримувала їх під час проходження служби за незалежних від неї обставин.
При цьому обмежене фінансування державного органу чи установи, де особа проходила службу, жодним чином не впливає на право особи отримати індексацію грошового забезпечення.
Суд зауважує, що проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язком для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи, що здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Зазначене підтверджується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справах «Кечко проти України», «Ромашов проти України», «Шевченко проти України».
Положення статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначають, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути, позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини встановив, що мало місце порушення статті 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зауважив, що в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
Пунктом 23 рішення у вказаній справі Європейського суду з прав людини вказано, що Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак, якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах доки відповідні положення є чинними.
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Лелас проти Хорватії» (Lelas v.Croatia), п. 74) зазначено, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків.
Таким чином, оскаржувана позивачем у даному позові бездіяльність відповідача, яка полягає, зокрема, у фактичній невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення, порушують гарантоване статтею 1 Першого протоколу Конвенції право мирно володіти своїм майном, з огляду на те, що чинне правове положення передбачає індексацію грошового забезпечення, відтак, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у виплаті індексації, доки відповідні положення є чинними.
Суд звертає увагу на те, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних, чинних на час виникнення спірних правовідносин, нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від наявність чи відсутність інформаційних роз`яснень або ж надання (ненадання) органом вищого рівня повноважень на виплату індексації грошового забезпечення, в той час як право на індексацію грошового забезпечення прямо гарантоване законом.
Отже, відсутність механізму нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за попередні періоди чи інші причини її невиплати жодним чином не впливають на наявність чи відсутність у позивача права на її отримання.
Посилання відповідача на те, що індексація поліцейським здійснюється лише з 01 листопада 2017 року, тобто після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року №782 «Про внесення зміни до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення», якою абзацом 5 пункту 2 Порядку №1078, після слова «військовослужбовців» доповнено словом «поліцейських», суд оцінює критично, оскільки проведення індексації грошових доходів населення, у тому числі й поліцейських, прямо передбачено положеннями Законами України №580-VIII та №1282-ХІІ.
До того ж, суд зауважує, що положеннями частини другої статті 8 Закону №1282-ХІІ передбачено, що за наявності підстав, визначених цим Законом, право населення на реалізацію зазначених гарантій не залежить від прийняття рішень відповідними органами.
Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16 липня 2020 року у справі №2140/1763/18, яка підлягає врахуванню судом при вирішенні спору з огляду на вимоги частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
Що стосується періоду, за який позивач просить суд зобов`язати відповідача здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення (з 07 листопада 2015 року по 31 жовтня 2017 року), то суд зазначає таке.
Фактичне функціонування Національної поліції України розпочато з дня набрання чинності Законом №580-VIII, тобто з 07 листопада 2015 року. Відповідно, визначення працівникам Національної поліції посадових окладів уперше відбулося у листопаді 2015 року, а тому обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем встановлення посадових окладів - грудень 2015 року.
За даними Держстату України індекс споживчих цін (%), на підставі яких здійснюється розрахунок індексів для проведення індексації за грудень 2015 становив 100,7%, опублікований в січні 2016 року. За січень 2016 індекс споживчих цін становив 100,9%. За лютий 2016 року індекс споживчих цін - 99,6%, за березень 2016 року індекс споживчих цін - 101,0%, за квітень 2016 року індекс споживчих цін - 103,5%.
Таким чином, поріг індексації 103% було перевищено у квітні 2016 року.
Як зазначалось вище, згідно з пунктом 1-1 Порядку №1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Оскільки показник індексу споживчих цін за квітень 2016 року, який перевищив поріг індексації 103%, був опублікований у травні 2016 року, то, відповідно, право на індексацію виникає з 01 червня 2016 року, тобто з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін.
Аналогічної позиції щодо місяця, з якого у працівників Національної поліції України виникає право на індексацію після фактичного початку функціонування названого органу, дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у справах №240/25770/24 (постанова від 16 грудня 2025 року), №120/988/25 (постанова від 21 січня 2026 року).
Отже, саме з 01 червня 2016 року позивач має право на нарахування та виплату йому індексації грошового забезпечення, а не з 07 листопада 2015 року, як про це безпідставно зазначено у позові.
При цьому, як свідчать наявні у справі матеріали, індексація грошового забезпечення не виплачувалась позивачу по жовтень 2017 року включно.
Суд зауважує, що згідно з частиною першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Проте відповідачем у силу наведених положень законодавства не доведено виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
З огляду на викладене, бездіяльність відповідача, яка полягала у невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року, є протиправною.
Оскільки право позивача на нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за вказаний вище період є порушеним, то таке має бути відновленим.
Враховуючи наведене, а також беручи до уваги положення статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, якою передбачено повноваження суду при вирішенні справи, суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача у даних правовідносинах є зобов`язання нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення під час проходження служби з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
Отже, позов у цій частині підлягає частковому задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити надбавку за службу в умовах режимних обмежень, яка передбачена підпунктом 2 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», у розмірі 10% від посадового окладу за період служби в Національній поліції України з 07 листопада 2015 року до 31 серпня 2023 року суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 4 частини десятої статті 62 Закону №580-VIII поліцейський своєчасно і в повному обсязі отримує грошове забезпечення та інші компенсаційні виплати відповідно до закону та інших нормативно-правових актів України.
Частинами першою-другою статті 94 Закону №580-VIII передбачено, що залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції України визначені Порядком та умовами виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 квітня 2016 року №260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799 (далі – Порядок №260 в редакції, чинній на час звільненні служби позивача з поліції).
Так, за приписами пункту 3 Порядку №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); премії; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до пункту 7 Розділу II Порядку №260, поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації, в тому числі, відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків. Персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки з урахуванням періодичності роботи, яка передбачає доступ до державної таємниці, визначається керівником органу (міжрегіонального органу) поліції відповідно до затверджених таким керівником положень та на підставі мотивованого рапорту заступників керівника органу - керівникам структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції - іншим поліцейським за наявності в поліцейського допуску та доступу до державної таємниці за посадою, передбаченою номенклатурою посад працівників органу (підрозділу) поліції, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, у межах обсягів асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.
Статтею 1 Закону України «Про державну таємницю» від 21 січня 1994 року №3855-XII (далі - Закон №3855-XII) визначено, що державна таємниця (секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.
Частиною першою статті 22 Закону №3855-XII залежно від ступеня секретності інформації встановлено такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно»; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «цілком таємно» та «таємно»; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно», а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 10 років; для форми 3 - 15 років.
Статтею 22 Закону №3855-XII передбачено, що допуск до державної таємниці надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-технічної діяльності або навчання, органами Служби безпеки України після проведення їх перевірки. Порядок надання допуску до державної таємниці визначається Кабінетом Міністрів України. Надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.
Відповідно до статті 30 Закону №3855-XII у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших державних органів, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, визначені Положенням про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року №414 (далі – Положення №414).
Пунктом 2 Положення №414 встановлено, що особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.
Згідно з пунктом 5 Положення №414 такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.
Пунктом 6 Положення №414 передбачено, що персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи. Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.
Враховуючи наведені правові норми, суд приходить до висновку, що необхідною умовою отримання надбавки у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці, а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.
Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і враховуючи обсяг посадових обов`язків характер умов її праці передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, то керівник відповідного органу зобов`язаний призначати такій надбавку у розмірі, визначеному Положенням №414, з видачею при цьому відповідного розпорядчого документу (наказ, розпорядження тощо).
Невиплата надбавки за роботу в умовах режимних обмежень не є і не може бути свідченням невиконання роботи, пов`язаної з доступом до державної таємниці.
Наведене узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 січня 2021 року по справі №240/229/20.
Крім того, робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону №3855-XII виникає право на отримання компенсації.
Висновки аналогічного змісту викладені Верховним Судом у постанові від 27 травня 2020 року у справі №806/2056/18.
Як вбачається зі змісту наявного у справі листа Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 05 вересня 2025 року №103673-2025, у період служби з 07 листопада 2015 року по 08 серпня 2025 року ОСОБА_1 мала допуск до державної таємниці по формі 3 згідно розпоряджень Управління Служби безпеки України в Чернівецькій області з періодичним опрацюванням документів, що мали ступінь секретності «Таємно». Разом з цим, фактична виплата надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснювалась позивачу лише з 01 вересня 2023 року по момент звільнення.
Вказані обставини підтверджуються і наявними у справі картками про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період з 2023 року по 2025 рік
В контексті наведеного суд наголошує, що як встановлено частиною першої статті 22 Закону №3855-XII форми допуску до державної таємниці встановлюються залежно від ступеня секретності інформації, і до таких належить, зокрема, форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності «таємно», з терміном дії такого допуску 15 років.
Отже, у протягом періоду служби позивача з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року вона мала допуск до державної таємниці за формою 3 (три) для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності «таємно».
Проте, як свідчать встановлені у справі обставини і що визнається відповідачем у відзиві, надбавка за службу в умовах режимних обмежень впродовж періоду служби з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року позивачу не нараховувалась та не виплачувалась.
Стосовно посилань відповідача у відзиві на відсутність у позивача права на отримання такої надбавка з огляду на відсутність мотивованого рапорту керівника підрозділу, де проходила службу позивач, про встановлення їй надбавки за службу в умовах режимних обмежень, то такі суд оцінює критично, адже реалізація позивачем своїх безпосередніх службових обов`язків за займаною посадою, робота на якій пов`язана з доступом до державної таємниці, відповідачем, фактично, не заперечується, що вбачається, зокрема, зі змісту листа Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області від 05 вересня 2025 року №103673-2025.
Суд зауважує, що встановлені в цій справі обставини та долучені до матеріалів справи докази підтверджують наявність у позивача передбаченого законом права на отримання надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% за період з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року.
Щодо позовних вимог про здійснення перерахунку та виплати позивачу премії за спірний період з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року із врахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень, суд вважає, що такі вимоги є похідними від вимог про зобов`язання відповідача виплатити безпосередньо надбавку за службу в умовах режимних за спірний у даній справі і також підлягають задоволенню, оскільки згідно з пунктом 12 Розділу II Порядку №260, нарахування премії проводиться у відсотках до грошового забезпечення, яке складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), тобто в тому числі з урахуванням встановленої надбавки за роботу в умовах режимних обмежень.
З аналогічних міркувань суд вважає, що підлягають задоволенню і вимоги позову в частині зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити додаткову доплату до грошового забезпечення, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», яка була виплачена ОСОБА_1 у липні, серпні та грудні 2020 року, а також у липні 2021 року, з урахуванням належної до виплати 10% надбавки за службу в умовах режимних обмежень та раніше виплачених сум, оскільки, з урахуванням того, що у вказані місяці (липень, серпень, грудень 2020 року та липень 2021 року) відповідач протиправно не виплачував позивачу належну їй надбавку за службу в умовах режимних обмежень (включаючи і премію з урахуванням суми такої надбавки), то і передбачена Постановою №375 додаткова виплата проведена позивачу у меншому розмірі, що також свідчить про протиправність дій відповідача щодо невиплату позивачу за вказані місяці у неналежній сумі.
При цьому жодних заперечень чи спростовувань стосовно вимог позову в цій частині відповідачем не наведено ні у відзиві, ні в запереченнях на відповідь на відзив.
Стосовно вимог позову про зобов`язання Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області виплатити повну суму компенсації за всі невикористані під час проходження служби в поліції дні щорічних основної та додаткової оплачуваних відпусток поліцейських з урахуванням у її складі додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» суд зазначає таке.
У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.
Пунктами 2 та 4 Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 “Про введення воєнного стану в Україні”, затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX “Про затвердження Указу Президента України “Про введення воєнного стану в Україні”, визначено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Кабінету Міністрів України невідкладно: 1) ввести в дію план запровадження та забезпечення заходів правового режиму воєнного стану в Україні; 2) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України.
На момент виникнення спірних у цій справі відносин, як станом і на час розгляду судом цієї адміністративної справи, строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 “Про введення воєнного стану в Україні” та №69 “Про загальну мобілізацію” Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову №168.
Так, пунктом 1 вказаної Постанови №168 встановлено, що на період дії воєнного стану, зокрема, поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунку на місяць.
Разом з цим, вирішуючи питання про те, чи належить передбачена Постановою №168 додаткова винагорода до виплат постійного характеру і чи підлягає вона включенню до складу місячного грошового забезпечення для визначення розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції суд враховує таке. 
Зміст пункту 1 Постанови №168 чітко передбачає, що додаткова винагорода за своєю суттю є тимчасовою (непостійною) виплатою поліцейського, оскільки установлюється на період дії воєнного стану та прямо залежить від наявності (дії) в Україні правового режиму воєнного стану. Розмір додаткової винагороди не є сталим, адже вона виплачується пропорційно в розрахунку на місяць в залежності від виконання завдань та часу приймання поліцейським участі в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії та перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів. Крім того така винагорода визначається наказами командирів (начальників).
Відповідно, за відсутності хоча би однієї з указаних умов виплата додаткової винагороди не здійснюється.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що за своєю правовою природою, додаткова винагорода є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення, вона виплачується лише у період дії воєнного стану залежно від виконання завдань і її розмір не є сталим. Підставою виплати вказаного виду грошового забезпечення є відповідний наказ командира (начальника). Наведене у сукупності свідчить про тимчасовий (несистематичний) характер вказаного виду грошового забезпечення.
Відтак, встановлена Постановою №168 додаткова винагорода не може бути врахована у розмір місячного грошового забезпечення, з якого поліцейському провадиться обрахунок грошової компенсації за всі невикористані дні відпустки.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 12 лютого 2026 року у справі №420/77/25, від 17 квітня 2026 року у справі №420/39934/24, від 17 серпня 2026 року у справі №520/8118/25.
Отже, оскільки додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168, нормативно віднесена до одноразових додаткових видів грошового забезпечення, вона не має ознак виплати постійного характеру та не входить до складу місячного грошового забезпечення, яке є розрахунковою величиною для визначення розміру грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної та додаткової відпусток, то відповідачем правомірно здійснено розрахунок належної позивачу грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток без урахування додаткової винагороди.
Тому вимоги позову в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.
Аналогічної позиції при вирішенні спірних відносин щодо правомірності невключення органом Національної поліції до складу грошової компенсації за невикористані дні щорічних оплачуваних відпусток визначеної Постановою №168 додаткової винагороди дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд, зокрема, у постанові від 05 серпня 2026 року у справі №560/8219/25.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно статей 74-76 Кодексу адміністративного судочинства України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Згідно частин першої-третьої статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність вказаних вище доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивач довів наявність підстав для часткового задоволення заявлених вимог. Відповідно, відповідач довів суду правомірність своїх дій у спірних відносинах лише в частині.
Відповідно до частини п`ятої статті 246 Кодексу адміністративного судочинства України у резолютивній частині рішення (окрім іншого) зазначається розподіл судових витрат.
Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
За приписами частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання до суду цього позову сплачено судовий збір у сумі 968,96 грн.
Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в сумі 484,48 грн на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.
Керуючись статтями 9, 72, 73, 74-76, 77, 90, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції у період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 червня 2016 року по 31 жовтня 2017 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу за період служби з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 надбавку за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу за період служби з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі премії за період служби з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року, а саме без урахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу.
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі премію за період служби з 07 листопада 2015 року по 31 серпня 2023 року з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу, враховуючи раніше виплачені суми.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 у повному обсязі у липні, серпні та грудні 2020 року й липні 2021 року додаткової доплати до грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», а саме без урахування надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу та премії (з включенням до її розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень).
Зобов`язати Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 у повному обсязі виплачену у липні, серпні та грудні 2020 року й липні 2021 року додаткову доплату до грошового забезпечення, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2020 року №375 «Деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни», з урахуванням надбавки за службу в умовах режимних обмежень у розмірі 10% від посадового окладу та премії (з включенням до її розміру надбавки за службу в умовах режимних обмежень), враховуючи раніше виплачені суми.
У задоволенні іншої частини вимог позову ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 484,48 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено 16 вересня 2026 року.

Повне найменування учасників справи: позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ); відповідач – Головне управління Національної поліції в Чернівецькій області (вул. Головна, 24, м. Чернівці, код ЄДРПОУ 40109079).

Суддя О.П. Лелюк