Справа № 132/2756/25
3-в/132/13/26 
ПОСТАНОВА
Іменем України
14 вересня 2026 року м. Калинівка

Суддя Калинівського районного суду Вінницької області СЄЛІН Є.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Хмільницького району Вінницької області, клопотання ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2026 року у справі №132/2756/25 (номер провадження 3/132/1593/25) в частині виконання адміністративного стягнення у виді штрафу,
ВСТАНОВИВ:
До Калинівського районного суду Вінницької області надійшло клопотання ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2026 року у справі № 132/2756/25 (номер провадження 3/132/1593/25) в частині виконання адміністративного стягнення у виді штрафу.
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2026 року у справі № 132/2756/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Звертаючись до суду з відповідним клопотанням, ОСОБА_1 посилається на скрутне матеріальне становище та неможливість сплатити визначений постановою штраф у повному розмірі одним платежем, водночас зазначає про бажання добровільно виконати постанову суду шляхом сплати штрафу частинами.
Дослідивши матеріали справи та доводи клопотання, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень.
Згідно зі статтею 298 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами.
Відповідно до статті 299 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає виконанню з моменту її винесення, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншими законами України.
Частиною першою статті 307 КУпАП передбачено, що штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
Водночас положення статті 301 КУпАП встановлюють, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді адміністративного арешту, виправних чи громадських робіт або роблять її виконання неможливим, орган (посадова особа), який виніс постанову, може відстрочити її виконання на строк до одного місяця.
При цьому частиною другою статті 301 КУпАП передбачено, що відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом.
Отже, законодавець спеціально відсилає до іншого закону для визначення порядку вирішення питання про відстрочку або розстрочку виконання постанови в частині штрафу.
Відповідно до частини першої статті 33 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Таким чином, наведена норма закону надає суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, повноваження визначити порядок виконання рішення шляхом його розстрочки за наявності обставин, які об`єктивно ускладнюють його виконання.
Відповідно до статті 304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадовою особою), який виніс постанову.
Системний аналіз наведених положень КУпАП та Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що питання щодо порядку виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, у тому числі питання про його розстрочку, може бути вирішене судом, який постановив відповідне рішення, за наявності встановлених законом обставин.
При цьому розстрочка виконання рішення не змінює суті постановленого судом рішення та не звільняє особу від обов`язку сплатити накладений штраф, а лише визначає інший порядок його виконання, який дозволяє забезпечити реальне та повне виконання судового рішення.
Згідно з частиною першою статті 303 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення не підлягає виконанню, якщо її не було звернуто до виконання протягом трьох місяців з дня винесення, а в разі оскарження постанови перебіг строку давності зупиняється до розгляду скарги.
Відповідно до цієї ж частини першої статті 303 КУпАП, у разі відстрочки виконання постанови відповідно до статті 301 цього Кодексу перебіг строку давності зупиняється до закінчення строку відстрочки.
Разом з тим положення частини другої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачають, що строки пред`явлення виконавчого документа до виконання встановлюються, зокрема, для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки або розстрочки виконання рішення.
З урахуванням системного тлумачення наведених норм суд вважає, що надання розстрочки виконання постанови в частині штрафу має наслідком встановлення визначеного судом порядку та строків виконання такого рішення, а після спливу встановленого строку розстрочки виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання з урахуванням положень законодавства про виконавче провадження.
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для розстрочки виконання постанови, суд враховує не лише формальну наявність у заявника майнових труднощів, а й необхідність забезпечення реального виконання судового рішення, співмірність визначеного способу виконання з майновим станом особи та необхідність дотримання балансу між публічним інтересом у своєчасному надходженні коштів до Державного бюджету України та правом особи на виконання судового рішення у спосіб, який за конкретних обставин є реально можливим.
У цьому контексті суд бере до уваги положення статті 23 КУпАП, відповідно до якої адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, у дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Отже, метою адміністративного стягнення є не лише його формальне призначення, а й досягнення передбачених законом превентивних та виховних цілей.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував на тому, що провадження у справах про адміністративні правопорушення за певних обставин має кримінально-правовий характер у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, з огляду, зокрема, на каральну та превентивну природу відповідного стягнення та його суворість. Такий підхід викладено, зокрема, у рішеннях у справах «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року, «Гурепка проти України» від 6 вересня 2005 року та «Лучанінова проти України» від 9 червня 2011 року.
Вказані правові підходи узгоджуються і з практикою Конституційного Суду України, який у рішенні від 21 липня 2021 року № 5-р(II)/2021 звернув увагу на необхідність застосування до проваджень щодо адміністративних правопорушень гарантій, обумовлених їх кримінально-правовим характером у розумінні Конвенції.
Разом з тим надання розстрочки не повинно нівелювати обов`язковість постанови суду або фактично звільняти особу від відповідальності. Навпаки, розстрочка є способом забезпечення реального виконання призначеного стягнення за умов, коли його одноразова сплата через об`єктивні майнові обставини істотно ускладнює виконання постанови.
У даному випадку суд враховує, що ОСОБА_1 не заперечує проти обов`язку сплатити призначений йому штраф, висловлює намір виконати постанову суду добровільно, однак посилається на скрутне матеріальне становище, яке перешкоджає сплаті всієї суми штрафу одним платежем.
За таких обставин суд приходить до висновку, що одноразова сплата штрафу у розмірі 17000 гривень 00 копійок може становити для ОСОБА_1 надмірний майновий тягар, тоді як сплата зазначеної суми рівними частинами протягом визначеного судом строку дозволить забезпечити одночасно як обов`язковість виконання постанови, так і її реальне виконання особою.
При визначенні тривалості розстрочки суд виходить із розміру штрафу, обставин, наведених заявником, його бажання добровільно виконати постанову та необхідності забезпечення належного балансу між приватним і публічним інтересами.
Суд також враховує сформовану судову практику, відповідно до якої за наявності обставин, що істотно ускладнюють одноразову сплату штрафу, суди застосовують положення статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» у системному зв`язку зі статтями 301 та 304 КУпАП та визначають порядок виконання штрафу шляхом його розстрочки на певний строк.
Цей підхід відображений, зокрема в постанові Кропивницького апеляційного суду від 15.08.2025 року у справі № 404/4301/25 (номер провадження 33/4809/518/25); постанові Дніпровського апеляційного суду від 16.01.2024 року у справі № 206/4638/23 (номер провадження 33/803/115/24); постанові Волинського апеляційного суду від 24.04.2023 року у справі №161/11646/22 (номер провадження 23-з/802/6/23); постанові Дніпровського апеляційного суду від 14.03.2023 року у справі № 188/1540/22 (номер провадження 33/803/398/23); постанові Закарпатського апеляційного суду від 07.03.2023 року у справі № 308/16133/22 (номер провадження 33/4806/940/22), та інших. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню шляхом розстрочки виконання постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2026 року в частині сплати штрафу на чотири місяці зі сплатою рівними частинами по 4250 гривень 00 копійок щомісячно.
При цьому суд вважає, що саме такий строк розстрочки є достатнім для забезпечення реального виконання постанови та водночас не створює надмірного або невиправданого обмеження публічного інтересу щодо своєчасного надходження коштів до бюджету.
Дана постанова набирає законної сили з моменту її винесення та оскарженню не підлягає, оскільки відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 31 березня 2015 року № 2-рп/2015, положення статті 294 КУпАП щодо апеляційного оскарження постанови судді поширюються на постанови, передбачені статтею 284 КУпАП, тоді як постанова, якою вирішується питання, пов`язане з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, не є постановою по суті справи у розумінні статті 284 КУпАП.
Керуючись статтями 23, 245, 298, 299, 301, 303, 304, 307 КУпАП, статтями 12, 33 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання ОСОБА_1 про відстрочку виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу – задовольнити частково.
Розстрочити виконання постанови Калинівського районного суду Вінницької області від 23 лютого 2026 року у справі № 132/2756/25 (номер провадження 3/132/1593/25) в частині виконання адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок на строк 4 (чотири) місяці зі сплатою рівними частинами по 4250 (чотири тисячі двісті п`ятдесят) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з дня набрання цією постановою законної сили.
Платежі здійснювати щомісячно у встановленому законом порядку на відповідні бюджетні рахунки для сплати штрафів.
У разі сплати чергової частини штрафу ОСОБА_1 має невідкладно повідомити про це Калинівський районний суд Вінницької області шляхом подання або направлення копії документа, що підтверджує відповідний платіж.
Роз`яснити ОСОБА_1 , що встановлена судом розстрочка не звільняє його від обов`язку сплатити повну суму адміністративного стягнення, а у разі невиконання встановленого судом порядку та строків розстрочки несплачена сума штрафу може бути звернена до примусового виконання у порядку, встановленому законодавством.
Після закінчення встановленого судом строку розстрочки виконавчий документ може бути пред`явлений до примусового виконання у порядку та строки, визначені Законом України «Про виконавче провадження».
Постанова набирає законної сили з моменту її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя