ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

29 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 712/4637/25
провадження № 61-15870св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 

головуючого - Синельникова Є. В., 
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Шиповича В. В., 

учасники справи: 
позивачка -  ОСОБА_1 , 
відповідач - Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фесун Назар Володимирович, на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2025 року в складі судді Троян Т. Є. та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в складі суддів Карпенко О. В., Василенко Л. І., Новікова О. М., 

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовних вимог 

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» (далі - АТ «ОГС «Черкасигаз») про стягнення грошових коштів, не виплачених при звільненні.
Позов обґрунтовано тим, що протоколом засідання Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз» від 22 вересня 2023 року № 2/23 обрано головою правління товариства ОСОБА_1. На підставі вказаного рішення Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз» між нею і товариством було укладено контракт.

Відповідно до пункту 2.1 контракту цей контракт є строковим трудовим договором, на взаємовідносини сторін якого поширюються положення Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), інших законодавчих актів, що регулюють трудові правовідносини.

За пунктом 6.1 контракту цей контракт є укладеним сторонами з дати його підписання сторонами та діє з 25 вересня 2023 року (дати обрання керівником) до 24 вересня 2026 року (протягом 3-х (трьох) років з дати обрання керівником)), якщо не буде припинений достроково відповідно до пункту 5.3, крім положень пункту 3.16, які діють протягом трьох років після завершення строку дії контракту, за виключенням випадків розірвання контракту з ініціативи товариства за вчинення протиправних дій керівником та/або порушень з вини керівника.

01 лютого 2024 року без попередження позивачки рішенням Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз» (протокол від 01 лютого 2024 року № 01/24-ГП) припинено повноваження ОСОБА_1 як голови правління з 01 лютого 2024 року. Підстава для припинення повноважень: рішення Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз». На посаді позивачка перебувала з 25 вересня 2023 року до 01 лютого 2024 року.

Позивач зазначала, що її не було ознайомлено з протоколом від 01 лютого 2024 року № 01/24-ГП про припинення повноважень, а також не ознайомлено належним чином із наказом про звільнення.

Відповідно до пункту 3.2 контракту базова частина винагороди керівника встановлюється у вигляді посадового окладу в розмірі 200 000,00 грн на місяць з урахуванням усіх податків та зборів на умовах повної зайнятості, яка нараховується пропорційно відпрацьованому часу.

Згідно із пунктом 3.9 контракту керівнику нараховуються та виплачуються обов`язкові гарантійні та компенсаційні виплати, встановлені трудовим законодавством України. Сторони підтверджують, що до сум виплат, які здійснюються за цим контрактом, включені будь-які та всі суми заробітної плати, інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат (включаючи надбавки, доплати, премії, винагороди тощо), які підлягають сплаті на користь керівника згідно з умовами колективного договору товариства, чинного на дату нарахування здійснення відповідних виплат.

У порушення вимог статей 44, 47, 116 КЗпП України відповідачем не було нараховано та виплачено позивачці передбачені чинним законодавством та умовами укладеного контракту вихідну допомогу у розмірі не менше, ніж шестимісячний середній заробіток, у розмірі 1 200 000,00 грн. Зазначене підтверджується довідкою форми ОK-7, виданої Пенсійним фондом України, з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 від 25 лютого 2025 року.

Посилаючись на наведене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь 1 200 000,00 грн вихідної допомоги та відповідно до статті 116 КЗпП України середній заробіток за весь час затримки розрахунку до дня ухвалення рішення суду. 

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції 

Соснівський районний суд м. Черкаси рішенням від 16 липня 2025 року відмовив ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів перебування сторін у трудових відносинах саме у період із 27 вересня 2023 року до 01 лютого 2024 року, за який позивачка просить стягнути з відповідача шестимісячний середній заробіток вихідної допомоги в розмірі 1 200 000,00 грн, з огляду на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 580/10024/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, визнано протиправним та скасовано реєстраційний запис № 1000261070093001179, проведений 29 вересня 2023 року о 20:10:16. У вказаній справі, зокрема, встановлено, що державна реєстрація змін до відомостей про керівника АТ «Черкасигаз» Дімітрія Шульца здійснена в ЄДР 29 вересня 2023 року о 14:59:59 за № 1000261070091001179 на підставі рішення Наглядової ради АТ «ОГС Черкасигаз», оформленого протоколом від 27 вересня 2023 року за № 13/23-ГП.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції 

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , в інтересах якої діяв адвокат Фесун Н. В., подала апеляційну скаргу.
Черкаський апеляційний суд постановою від 12 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє Фесун Н. В., залишив без задоволення, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2025 року залишив без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що рішення місцевого суду відповідає вимогам щодо його законності та обґрунтованості, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Апеляційний суд указав, що фактично ОСОБА_1 , будучи обраною з 25 вересня 2023 року головою правління відповідача, повноваження якої припинено з 27 вересня 2023 року, не перебувала у трудових відносинах з АТ «ОГС «Черкасигаз» із 27 вересня 2023 року до 01 лютого 2024 року. 

Короткий зміст вимог і доводів касаційної скарги 

16 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фесун Н. В., через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 16 липня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у цій справі, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Як на підстави касаційного оскарження судового рішення представник заявниці у касаційній скарзі посилається на:
- пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц, від 15 жовтня 2019 року у справі № 908/1090/18, від 26 листопада 2019 року у справі № 922/643/19, від 26 листопада 2019 року у справі № 902/201/19, від 10 грудня 2019 року у справі № 910/6356/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16-ц, від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17, від 10 листопада 2021 року у справі № 520/14775/15-ц, від 08 жовтня 2025 року у справі № 489/6074/23, та у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 464/5076/19, від 29 листопада 2022 року у справі № 200/4481/21, від 28 вересня 2023 року у справі № 640/14858/21, від 08 лютого 2024 року у справі № 640/222254/21, від 27 березня 2024 року у справі № 202/3322/22, від 02 липня 2025 року у справі № 753/15553/23 (щодо порушення норм процесуального права, дослідження доказів та наданням їм належної оцінки); у постановах Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 344/7580/17, від 28 вересня 203 року у справі № 640/14858/21 (щодо застосування пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України), крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
- пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України та зазначає, що судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 цього Кодексу (суд не дослідив зібрані у справі докази). 

Представник заявниці вказує на те, що суди дійшли помилкового висновку про відмову в позову, оскільки повноваження позивачки розпочалися 25 вересня 2023 року та тривали до 01 лютого 2024 року, що підтверджено, зокрема, відомостями довідки форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України, які свідчать про нарахування позивачці заробітної плати в указаний нею період. Отримання нею заробітної плати беззаперечно свідчить про перебування позивачки у трудових відносинах з відповідачем. Крім того, початок виконання позивачем її повноважень є 25 вересня 2023 року, а висновки судів зводяться до начебто недоведеності позивачкою її перебування у трудових відносинах з відповідачем з 27 вересня 2023 року, що не відповідає фактичним обставинам цієї справи. Трудові відносини з позивачкою припинені самим відповідачем з 01 лютого 2024 року, що визначено рішенням Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз», оформленим протоколом від 01 лютого 2024 року № 01/24-ГП. Крім того, суди не надали оцінки наданим позивачкою доказам початку трудових відносин з відповідачем з 25 вересня 2023 року та їх тривалості до 01 лютого 2024 року, а також обов`язку виплатити позивачці передбачену законом вихідну допомогу у розмірі не меншому, ніж шестимісячний середній заробіток. 

Позиція інших учасників справи

У відзиві на касаційну скаргу, поданому до Верховного Суду, представник АТ «ОГС «Черкасигаз» Бевза М. С., просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін, посилаючись на правильність та обґрунтованість висновків судів першої та апеляційної інстанцій. 

Провадження у суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 23 грудня 2025 року у складі колегії суддів Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М. відкрив касаційне провадження у цій справі, витребував справу із суду першої інстанції.
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 червня 2026 року цю справу призначено судді-доповідачеві Сердюку В. В., судді, які входять до складу колегії: Осіян О. М., Сакара Н. Ю.

Верховний Суд ухвалою від 14 липня 2026 року справу призначив до судового розгляду.

Фактичні обставини, встановлені судами 

Протоколом засідання Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз» від 22 вересня 2023 року № 2/23 обрано головою правління товариства ОСОБА_1. з 25 вересня 2023 року. Відомості про це були внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 25 вересня 2023 року о 12:11:50.

На підставі прийнятого вище рішення Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз» між АТ «ОГС «Черкасигаз» та ОСОБА_1 укладено контракт з головою правління АТ «ОГС «Черкасигаз». Відповідно до пункту 1.1 контракту голова правління (керівник) зобов`язується виконувати роботу, а саме організовувати роботу правління щодо здійснення управління (керівництва) поточною діяльністю АТ «ОГС «Черкасигаз», а товариство зобов`язується виплачувати керівнику заробітну плату та інші види матеріального забезпечення, забезпечувати умови праці, необхідні для виконання його роботи.

За пунктом 2.1 контракту цей контракт є строковим трудовим договором, на взаємовідносини сторін за яким поширюються вимоги КЗпП України, інших законодавчих актів, що регулюють трудові правовідносини. Відповідно до пункту 6.1 контракту, цей контракт є укладеним сторонами з дати його підписання Сторонами та діє з 25 вересня 2023 року (дати обрання керівником) до 24 вересня 2026 року (протягом 3-х (трьох) років з дати обрання керівником)), якщо не буде припинений достроково відповідно до пункту 5.3, крім положень пункту 3.16, які діють протягом трьох років після завершення строку дії контракту, за виключенням випадків розірвання контракту з ініціативи товариства за вчинення протиправних дій керівником та/або порушень з вини керівника.

Згідно з пунктом 8.3.1. Статуту АТ «Оператор газорозподільної системи «Черкасигаз» посадовими особами органів товариства є, зокрема, Голова та члени правління товариства. Відповідно до пункту 10.2.2.12 Статуту до виключної компетенції Наглядової ради належить обрання та припинення (відкликання) повноважень голови та членів правління.
Повноваження Голови та/або членів правління припиняються за рішенням Наглядової ради. Наглядова рада може в будь-який час та з будь-яких підстав прийняти рішення про припинення (відкликання) повноважень Голови правління, будь-кого (або всіх) із членів правління. Повноваження Голови правління припиняються за рішенням Наглядової ради з одночасним прийняттям рішення про обрання (призначення) Голови правління або особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження (пункти 11.11.1- 11.11.3 Статуту).

Зазначені положення Статуту підтверджують те, що повноваження голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) припиняються за рішенням наглядової ради з одночасним прийняттям рішення про призначення голови колегіального виконавчого органу (особи, яка здійснює повноваження одноосібного виконавчого органу) або особи, яка тимчасово здійснюватиме його повноваження, якщо статутом акціонерного товариства це питання не віднесено до компетенції загальних зборів.

Рішенням Наглядової ради відповідача (протокол засідання від 27 вересня 2023 року № 13/23-ГП) вирішено з 27 вересня 2023 року припинити повноваження голови правління АТ «ОГС «Черкасигаз» ОСОБА_1 ; з 28 вересня 2023 року обрати головою правління АТ «ОГС «Черкасигаз» Дімітрія Шульца.

Державна реєстрація змін до відомостей про керівника АТ «Черкасигаз» Дімітрія Шульца здійснена в ЄДР 29 вересня 2023 року о 14:59:59.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 22 грудня 2023 року у справі № 580/10024/23, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 квітня 2024 року, визнано протиправним та скасовано реєстраційний запис № 1000261070093001179, проведений 29 вересня 2023 року о 20:10:16. У цій справі встановлено, що державна реєстрація змін до відомостей про керівника АТ «Черкасигаз» Дімітрія Шульца здійснена в ЄДР 29 вересня 2023 року о 14:59:59 за № 1000261070091001179 на підставі рішення Наглядової ради АТ «Черкасигаз», оформленого протоколом від 27 вересня 2023 року № 13/23-ГП.

01 лютого 2024 року Наглядова рада АТ «ОГС «Черкасигаз» (протокол від 01 лютого 2024 року № 01/24-ГП) повторно припинила повноваження ОСОБА_1. як голови правління з 01 лютого 2024 року. Підстава для припинення повноважень: рішення Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз». 

Суд апеляційної інстанції встановив, що, припинивши повноваження посадової особи - голови правління АТ «ОГС «Черкасигаз» ОСОБА_1. з 27 вересня 2023 року, відповідач (в особі Наглядової ради) з 27 вересня 2023 року фактично припинив трудові відносини (розірвав контракт) у порядку пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України. Тобто фактично ОСОБА_1 , будучи обраною з 25 вересня 2023 року головою правління відповідача, повноваження якої припинено з 27 вересня 2023 року, не перебувала у трудових відносинах з АТ «ОГС «Черкасигаз» з 27 вересня 2023 року до 01 лютого 2024 року.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА 
Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції (частина друга статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги та врахувавши позиції усіх учасників справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню. 

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржуване судове рішення апеляційного суду не відповідає з огляду на таке. 

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За частиною першою статті 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи роботодавця (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб.

Згідно зі статтею 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41, - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток.

Чинне національне законодавство закріплює правові гарантії дотримання трудових прав працівника при його звільненні. Під гарантіями трудових прав працівників розуміють систему установлених законодавством заходів щодо врегулювання питань, що пов`язані з порушенням трудового законодавства й вирішення трудових спорів робітників і службовців, спрямованих на захист їхніх трудових прав. Однією з таких гарантій є виплата працівнику, який звільняється, вихідної допомоги.

Вихідна допомога - це державна гарантія, яка полягає в грошовій виплаті працівнику у випадках, передбачених законом, роботодавцем в колективному договорі або сторонами. Під вихідною допомогою зазвичай розуміють грошові суми, які виплачуються працівникові у передбачених законодавством випадках у разі припинення трудового договору з не залежних від працівника обставин.

Вихідна допомога не ототожнюється із заробітною платою, що виплачуються працівникові при звільненні, оскільки її розмір не пов`язаний з кількістю і якістю праці, а лише з фактом звільнення працівника з визначених законом підстав. Тобто основним завданням вихідної допомоги є матеріальне забезпечення звільненого працівника в період пошуку ним нової роботи. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постанові від 27 березня 2024 року у справі № 202/3322/22 (провадження № 61-12897св23).

Отже, пункт 5 частини першої статті 41 КЗпП України, який регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини, передбачає таку додаткову підставу розірвання трудового договору з окремими категоріями працівників за певних умов, як припинення повноважень посадових осіб. Водночас норми статті 44 КЗпП України визначають, що в разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 КЗпП України, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Такий висновок про застосування норм права викладено в постанові Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справі № 753/15553/23 (провадження № 61-1194св25).

Під час вибору і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

У цій справі ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «ОГС «Черкасигаз» про стягнення грошових коштів, а саме передбаченої статтею 44 КЗпП України та умовами укладеного контракту вихідної допомоги у розмірі не менше, ніж шестимісячний середній заробіток. 

Позов обґрунтовано тим, що протоколом засідання Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз» від 22 вересня 2023 року № 2/23 обрано головою правління товариства ОСОБА_1. На підставі прийнятого вище рішення Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз» між товариством і нею було укладено контракт.

Відповідно до пункту 6.1 контракту цей контракт є укладеним сторонами з дати його підписання сторонами та діє з 25 вересня 2023 року (дати обрання керівником) до 24 вересня 2026 року (протягом 3-х (трьох) років з дати обрання керівником)), якщо не буде припинений достроково відповідно до пункту 5.3, крім положень пункту 3.16, які діють протягом трьох років після завершення строку дії контракту, за виключенням випадків розірвання контракту з ініціативи товариства за вчинення протиправних дій керівником та/або порушень з вини керівника.

01 лютого 2024 року без попередження позивачки рішенням Наглядової ради «ОГС «Черкасигаз» (протокол від 01 лютого 2024 року № 01/24-ГП) припинено повноваження голови правління ОСОБА_1 з 01 лютого 2024 року. Підстава для припинення повноважень: рішення Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз». 

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що на посаді голови правління відповідача АТ «ОГС «Черкасигаз» вона перебувала з 25 вересня 2023 року до 01 лютого 2024 року.

Суд апеляційної інстанції, погоджуючись із рішенням місцевого суду про відмову у позові, вказав, що фактично ОСОБА_1 , будучи обраною з 25 вересня 2023 року головою правління, повноваження якої припинено з 27 вересня 2023 року, не перебувала у трудових відносинах з АТ «ОГС «Черкасигаз» з 27 вересня 2023 року до 01 лютого 2024 року. 

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку припинення повноважень посадових осіб. Згідно зі статтею 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 цього Кодексу працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. 

Верховний Суд звертає увагу на те, що застосована законодавцем конструкція пункту 5 частини першої статті 41 КЗпП України у взаємозв`язку зі статтею 44 КЗпП України свідчить про те, що указані положення не закріплюють конкретний строк, який необхідно відпрацювати на посаді, щоб отримати вихідну допомогу. Вказані положення передбачають, що вихідна допомога у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток виплачується працівнику у разі розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку припинення повноважень посадової особи.

Тобто для правильного вирішення спірних правовідносин суду необхідно установити:
- чи була позивач обрана на посаду та чи приступила до виконання своїх трудових функцій, тобто встановити існування (або відсутність) трудових відносин між позивачкою та відповідачем);
- у зв`язку з цим встановити чи підлягала виплаті спірна вихідна допомога позивачці у розмірі шестимісячного середнього заробітку. 

Апеляційний суд зазначив, що ОСОБА_1 була обрана на посаду голови правління відповідача з 25 вересня 2023 року, а висновок про відмову в позові вважав обґрунтованим, посилаючись на те, що позивачка не перебувала з відповідачем у трудових відносинах із 27 вересня 2023 року до 01 лютого 2024 року.

Водночас такі висновки апеляційного суду для вирішення спору щодо виплати вихідної допомоги у цій справі є взаємовиключними. 

Крім зазначеного, у цій справі суд апеляційної інстанції залишив без уваги доводи позивачки, наведені нею як у позовній заяві, так і в апеляційній скарзі, які потребують оцінки з викладенням відповідних мотивів, зокрема про те, що:
- повноваження позивачки розпочалися 25 вересня 2023 року та тривали до 01 лютого 2024 року, що підтверджено, зокрема, відомостями довідки форми ОК-7, виданої Пенсійним фондом України, які свідчать про нарахування позивачці заробітної плати в указаний нею період (т. 1, а. с. 31, зворот);
- отримання позивачкою заробітної плати свідчить про перебування позивачки у трудових відносинах із відповідачем; 
- трудові відносини відповідача з позивачкою припинені 27 вересня 2023 року, а потім повторно припинені з 01 лютого 2024 року, що визначено рішенням Наглядової ради АТ «ОГС «Черкасигаз», оформленим протоколом від 01 лютого 2024 року № 01/24-ГП. 

У зв`язку з наведеним та з урахуванням доводів касаційної скарги колегія суддів Верховного Суду виснує, що суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 та не надав вичерпні обґрунтування щодо таких доводів, а також зробив за результатами апеляційного перегляду справи взаємовиключні висновки, що не узгоджується із вимогами ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення. 

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях 76-78, 81, 83, 84, 87, 89, 228, 235, 263-265 ЦПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують). Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущихобставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення. 

Апеляційний суд не сприяв всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, не дослідив надані заявником і наявні у матеріалах справи докази та не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції про відмову у позові без змін.

У рішенні Європейського суду з прав людини(далі - ЄСПЛ) неодноразово зазначав, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною у практиці ЄСПЛ (рішення у справах «Серявін та інші проти України», «Проніна проти України») і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. 

У силу положень статті 400 ЦПК України щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції Верховний Суд позбавлений можливості ухвалити нове рішення у цій справі, оскільки для його ухвалення необхідно встановити обставини, що не були встановлені судом апеляційної інстанції. 

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 446цс18).

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 

За вимогами пункту 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу. 

Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана постанова апеляційного суду - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

Під час нового апеляційного розгляду суду апеляційної інстанції необхідно належним чином перевірити доводи апеляційної скарги позивачки, надати вичерпні обґрунтування аргументам апеляційної скарги, зокрема, щодо того чи перебувала позивачка на обраній посаді, чи приступила до виконання своїх трудових функцій (установити існування або відсутність трудових відносин між позивачкою та відповідачем), визначити у зв`язку із цим чи підлягає виплаті позивачці вихідна допомога у розмірі шестимісячного середнього заробітку та ухвалити законне й обґрунтоване рішення відповідно вимог процесуального закону. 

З огляду на результат перегляду цієї справи у суді касаційної інстанції розподіл судових витрат має бути здійснено судом, який ухвалюватиме остаточне рішення у справі.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Фесун Назар Володимирович, задовольнити частково. 

Постанову Черкаського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий | Є. В. Синельников
Судді | О. М. Осіян
| Н. Ю. Сакара
| В. В. Сердюк
| В. В. Шипович