Справа № 301/3229/25
1-кп/301/109/26

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"15" вересня 2026 р. м. Іршава 

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2025 року № 12025071120000539 за обвинуваченням: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Білки Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, непрацюючого, інвалідність III групи, раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, 
в с т а н о в и в:
У провадження Іршавського районного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2025 року № 12025071120000539  за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
Згідно обвинувального акту, ОСОБА_4 , у період дії воєнного стану введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який неодноразово продовжувався і діє на сьогодні, користуючись обмеженнями виїзду за межі України військовозобов`язаним громадянам України, визначеним Законом України «Про правовий режим воєнного стану», а саме: чоловікам віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним, окрім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації, відповідно до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», діючи умисно, з корисливих мотивів, організував, здійснював керівництво такими діями, а також шляхом надання порад, вказівок сприяв незаконному переправленню громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 через державний кордон України, за наступних обставинах. 
Зокрема ОСОБА_4 , з метою організації незаконного переправлення через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, використовуючи в якості каналу спілкування месенджери, засоби мобільного зв`язку, у жовтні 2025 року підшукав громадянина із анкетними даними ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканця АДРЕСА_2 , що був залучений до конфіденційного співробітництва працівниками правоохоронних органів, і запевнив його, що організує останньому перетин державного кордону України поза пунктами пропуску за грошову винагороду у розмірі 12 500 доларів США, після чого особисто здійснював координацію та контроль, надавав поради, вказівки щоб здійснити переправлення його через державний кордон України поза межами пунктів пропуску.
Після отримання згоди від ОСОБА_6 провести оплату та здійснити незаконний перетин державного кордону України, ОСОБА_4 , умисно, з корисливих мотивів, використовуючи засоби мобільного зв`язку та месенджер «WhatsApp», повідомив вказаній особі, щоб останній 16.10.2025 поїздом із м. Києва прибув у м. Мукачево Мукачівського району, де особисто його зустріне на залізничному вокзалі, при цьому давав вказівки про вжиття заходів конспірації задля запобігання викриттю їх злочинних дій. 
16.10.2025, близько 9 години 40 хвилини, на залізничному вокзалі по вул. Вокзальна у м. Мукачево, ОСОБА_4 зустрів ОСОБА_6 і на власному автомобілі марки BMW серії 5, д.н.з НОМЕР_1 , повіз у напрямку міста Хуст. Під час руху він надавав поради та вказівки ОСОБА_6 і за вчинення організації незаконного переправлення через державний кордон України, умисно, переслідуючи корисливий мотив, в автомобілі марки BMW серії 5, д.н.з НОМЕР_1 , по вул. Центральній, біля будинку № 101, в с. Дунковиця Берегівського району, від особи з анкетними даними – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримав 12 500 (дванадцять тисяч п`ятсот) доларів США у виді заздалегідь ідентифікованих імітаційних засобів, що за курсом НБУ на 16.10.2025 становило 522008,7 грн. (один долар США дорівнював 41.7607 грн.), після чого відразу був затриманий працівниками правоохоронних органів.
Указані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.3 ст.332 КК України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені з корисливих мотивів.
15.09.2026 у судовому засіданні подано угоду про визнання винуватості укладену 15.09.2026 року між прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3  та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України.
У судовому засіданні прокурор зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. При призначенні покарання просить також врахувати, що ОСОБА_4 беззастережно визнав свою провину та під час судового розгляду кримінального провадження добровільно та з власної ініціативи виявив бажання перерахувати кошти у розмірі 400 000,00 грн на потреби Збройних Сил України.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, свою вину визнав беззастережно повністю, просив призначити узгоджену міру покарання, згодний з умовами угоди, розуміє наслідки укладання угоди, угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу та просив суд затвердити укладену угоду. При цьому судом було роз`яснено ОСОБА_4 приписи ст,ст. 473, 474 КПК України.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, оскільки така укладена в порядку, передбаченому КПК України та просив призначити узгоджену в угоді міру покарання із застосуванням ст. 75 КК України у мінімальному розмірі.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного.
Статтею 474 КПК України регламентований загальний порядок судового провадження на підставі угоди.
Вбачається, що 15.09.2026 року між прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.3 ст.332 КК України, обвинувачений у повному обсязі та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Також, сторонами узгоджено у п.3 угоди про визнання винуватості, сторони погодили, що обвинувачений ОСОБА_4 під час судового розгляду кримінального провадження добровільно та з власної ініціативи виявив бажання перерахувати кошти у розмірі 400 000,00 грн на потреби Збройних Сил України.
Згідно п.2 угоди про визнання винуватості, кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано, цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, потерпілий у кримінальному провадженні відсутній.
Пунктом 7 угоди про визнання винуватості сторони дійшли згоди щодо призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади та займатися певною діяльністю та без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України застосувати до нього звільнення від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.
Розглядаючи в порядку ст.314 ч.3 п.1 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Частиною 3 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти відповідні рішення, в тому числі положеннями п.1 ч.3 ст.314 КПК України визначено, що суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження розслідування в порядку, передбаченому ст..ст.468-475 КПК України.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
За п.1 ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів без будь-яких умов.
В судовому засіданні судом встановлено, що  ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинені з корисливих мотивів. Дане кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є його щире каяття; беззастережне визнання своєї винуватості; сприяння встановленню обставин кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст.67 КК України є вчинення кримінального правопорушення з використанням умов воєнного стану.
Обвинувачений раніше не судимий, на обліку психіатра, нарколога та фтизіатра не перебуває, є інвалідом III групи, позитивно характеризується за місцем проживання.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладення угоди сторонами є добровільним
Не встановлено обставин, які б могли свідчити, що умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб. Крім того, укладена угода не має преюдиціального значення для кримінальних проваджень щодо будь-яких інших осіб.
Також умови угоди відповідають інтересам суспільства, які полягають у своєчасному розкритті злочинів, а відтак затвердження угоди у даному провадженні забезпечить справедливе та в розумні строки вирішення кримінальної справи при мінімальних витратах державних ресурсів, а також зменшить навантаження на органи прокуратури і суд.
Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
При цьому суд зазначає, що обумовлення сторонами угоди у її тексті факультативних питань, які не передбачені загальними вимогами до таких угод згідно з ст. 472 КПК України (зокрема щодо пропонованого терміну іспитового строку та стягнення процесуальних витрат), та які належать до дискреційних повноважень суду при ухваленні вироку, є пропозиціями до суду, які самі по собі не порушують прав та свобод сторін.
Судом не встановлено підстав для відмови в затвердженні даної угоди, передбачених ч.7 ст.474 КПК України.
Таку угоду не може бути укладено у провадженні, в якому бере участь потерпілий, тобто щодо злочинів чи кримінальних проступків, внаслідок вчинення яких було завдано шкоди правам та інтересам окремих громадян, інтересам юридичних осіб, а також у кримінальному провадженні щодо особливо тяжких злочинів, незалежно від кола суб`єктів, яким завдано шкоди внаслідок вчинення таких злочинів.
В укладенні даної угоди згідно з ст.52 КПК України брав участь захисник.
Враховуючи викладене, та те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість затвердження даної угоди та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами виду та міри покарання.
Згідно з ч.5 ст.65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення або про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
При цьому щодо узгодженого сторонами угоди покарання суд зазначає наступне.
Так, сторони погодили в угоді, що при призначенні ОСОБА_4 покарання слід застосувати приписи ст. 69 КК України, призначивши його менше нижньої межі санкції ч.3 ст. 332 КК України.
В угоді наведені обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, зокрема: щире каяття; сприяння встановленню обставин кримінального правопорушення; виявлення ОСОБА_4 добровільного бажання за власною ініціативою перерахувати кошти у розмірі 400 000,00 грн на потреби Збройних Сил України, а також враховано особу підозрюваного, який беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Враховуючи наведене, з огляду на значний суспільний інтерес (що підтвердив у судовому засіданні прокурор, надавши відповідні роз`яснення, які суд не ставить під сумнів), в забезпеченні швидкого судового провадження, зважаючи на співпрацю підозрюваного ОСОБА_4 зі стороною обвинувачення, на думку суду застосування положення ст. 69 КК України та призначення основного покарання, нижче від найнижчої межі, у даному випадку не суперечить приписам ст. 69 КК України, є можливими та належним чином обґрунтованим, а тому суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами угоди покарання із застосуванням ст. 69 КК України.
В угоді також наведено обґрунтування можливості звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з покладенням на нього обов`язків визначених ч.1 ст. 76 КК України.
В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Питання щодо майна, на яке накладено арешт, слід вирішити у відповідності до ст.174 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді застави слід залишити в силі до вступу вироку у законну силу, а після набрання вироком законної сили заставу внесену за ОСОБА_7 слід повернути заставодавцю.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 9, 30-33, 110, 314, 369-371, 373, 374, 376, 473, 475 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 15.09.2026 року між прокурором Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , з однієї сторони та обвинуваченим ОСОБА_4 , в присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , з іншої сторони, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.09.2025 року № 12025071120000539 за обвинуваченням  ОСОБА_4  у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.
ОСОБА_4  визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади та займатися певною діяльністю та без конфіскації майна.
На підставі статті 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до частини 1 статті 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід щодо  ОСОБА_4  у виді застави до вступу вироку у законну силу залишити в силі, а після вступу вироку в законну силу заставу у розмірі 363 360 (триста шістдесят три тисячі триста шістдесят) гривень, внесену ОСОБА_8 , повернути заставодавцю.
Речові докази:
- мобільний телефон марки Iphone в коричневому чохлі з графічним паролем, який упаковано до спец пакету WAR 1111955, автомобіль марки BMW д.н.з. НОМЕР_1 , грошові кошти номіналом 20 гривень серії ЕБ 0120912, 20 гривен серії ГК 8588423, 20 гривен серії ЕД 0761582, 2 гривен серії ЗА 5438963, 5 гривен серії ЮА 4535227, 1 грн серії СГ 3743956, 1 грн серії Г 4047908, 2 грн серії РЖ 37224624, 1 грн серії СА 8651610 які упаковано до спец пакету WAR 1111769, паспорт громадянина України та паспорт громадянина України для виїзду за кордон виданого на ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вилучено та упаковано до спец пакету NPU 5343601, банківську картку monobank № НОМЕР_2 , картку Приват Банк № НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , які упаковано до спецпакету WAR1111743, три скречкартки від сімкарт мобільного оператора Київстар з номерами мобільного оператора НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , які вилучено та упаковано до спецпакету WAR 1111958, свідоцтво про реєстрацію транспотрного засобу серії НОМЕР_8 , яке упаковано до паперового конверту, блокнот з чорновим записом який вилучено та упаковано до спецпакету NPU 533602, грошові кошти номіналом 5 євро серії VC 3338467056, номіналом 500 форинтів серії EN 6502572, після вступу вироку в законну силу повернути власнику;
- грошові кошти номіналом по 100 доларів США 125 штук на загальну суму 12 500 доларів і на кожній купюрі наявний ідентичний серійний номер KF 11598465 B, які вилучено та упаковано до спец пакету WAR 1111770, після вступу вироку в законну силу знищити;
Арешт накладений на вказані речові докази згідно ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.10.2025 - скасувати відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Іршавський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Роз`яснити, що умисне невиконання угоди засудженим є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя Іршавського
районного суду: ОСОБА_1