Справа № 548/972/26
Провадження № 2/548/607/26
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.07.2026 м. Хорол
Хорольський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді Лідовець Т. М.
за участю секретаря судового засідання Манжос Т. В.,
розглянувши у судовому засіданні в залі суд у м. Хорол в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області, про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,
УСТАНОВИВ:
у квітні 2026 року ОСОБА_1 звернулась до Хорольського районного суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
На обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно та майнові права, зокрема право на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 , головою домогосподарства якої була згідно із записами у погосподарській книзі № 1, с. Клепачі, за 2011-2015 роки.
Позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері та набула права на оформлення своїх спадкових прав на спадкове майно та майнові права, що належали ОСОБА_2 .
Оскільки правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок у позивача відсутні, нотаріусом їй роз`яснено, що для отримання цієї спадщини позивачу необхідно звернутися до суду з відповідною заявою.
За викладених обставин позивач просить суд визнати за нею факт належності спадкодавиці на праві власності спірного житлового будинку та право приватної власності на домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та яке складається із: житлового будинку "А-1" загальною площею 57,3 м2, житловою площею 21,4 м2, сараю "Б", прибудови «б», сараю "В", погреба "Г", вбиральні "Д", колодязя №3, огорожі № 1, воріт № 2, вигрібної ями № 4 в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
28 квітня 2026 року ухвалою судді Хорольського районного суду Лідовець Т. М. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 16 червня 2026 підготовче засідання було закрито та призначено справу до судового розгляду.
Позивач у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, у заяві просила суд розглянути справу за її відсутності за наявними у справі матеріалами.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Протягом строку, встановленого судом, подав до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого у вирішенні справи покладається на розсуд суду; просить розглянути справу за його відсутності за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
З наданих до суду доказів встановлено, що ОСОБА_1 , є донькою ОСОБА_2 , що доводиться копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис від 14.08.1962 ( а. с. 34).
Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 22.12.1979, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено шлюб ( а. с. 32).
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 25).
Відповідно до наданої відділом «ЦНАП» виконавчого комітету Хорольської міської ради виписки з погосподарської книги № 1 села Клепачі Хорольського району Полтавської області за 2011-2015 роки (справа № 02-17, том № 1, арк. 33), особовий рахунок — 0029, адреса будинку: АДРЕСА_1 , головою домогосподарства зазначено ОСОБА_2 , 1932 р.н., померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 24).
З інформаційної довідки комунального підприємства «Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 20.09.2026 №1082 слідує, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 31.12.2012 в КП «Лубенське МБТІ» житловий будинок "А-1" загальною площею 57,3,0 м2, житловою площею 21,4 м2, сараю "Б", прибудови «б», сараю "В", погреба "Г", вбиральні "Д", колодязя №3, огорожі № 1, воріт № 2, вигрібної ями № 4 незареєстровано. Фактів побудованих будівель без дозволу на початок будівельних робіт, а також перепланування не виявлено (а. с. 23).
У технічному паспорті на житловий будинок садибного типу та у витязі з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, № 4126-8597-6194-4184, виготовленого станом на 20.09.2024 Лубенським МБТІ, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , складається із: будинку "А-1" загальною площею 57,3,0 м2, житловою площею 21,4 м2, сараю "Б", прибудови «б», сараю "В", погреба "Г", вбиральні "Д", колодязя №3, огорожі № 1, воріт № 2, вигрібної ями № 4. Фактів побудованих будівель без дозволу на початок будівельних робіт, а також перепланування не виявлено (а. с. 8, 17-22).
Відповідно до Звіту про оцінку майна - житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ТОВ «Альбатрос», станом на 25.03.2026 його ринкова вартість становить 127400 грн (а. с. 15).
Згідно з повідомленням державного нотаріуса Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Решти С. М. встановлено, що 23 квітня 2015 року на підставі заяви ОСОБА_1 , що була єдиною спадкоємицею, була заведена спадкова справа за № 144/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 її матері, ОСОБА_2 . Інших заяв про прийняття чи відмови від спадщини у строки, встановлені 1270 ЦК України, у справі не було подано. На час відкриття спадщини спадкодавець проживала одна за адресою: АДРЕСА_1 .  ОСОБА_1 було роз`яснено, що у зв`язку з відсутністю в неї правовстановлюючих документів про право власності спадкодавиці на вказаний житловий будинок, неможливо видати їй свідоцтво про праву на спадщину (а. с. 23).
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 13 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно з вимогами частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
За змістом статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (стаття 1299 ЦК України).
Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Згідно із частиною третьою статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.
Відповідно до частини четвертої статті 3 зазначеного Закону України права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18 грудня 2013 року у справі № 6-137цс13.
Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абзаці 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У вказаних роз`ясненнях зазначається, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.
Відповідно до пункту 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Згідно з роз`ясненнями інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" у період чинності Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, що затверджена Міністерством комунального господарства Українського РСР 31 січня 1966 року, державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості.
За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.
При цьому виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.
Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.
На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року №105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.
Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.
Судом встановлено, житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстрований в КП «Лубенське МБТІ», лише у погосподарскій книзі зазначається, що ОСОБА_2 є головою домогосподарства. Отже, за наведених вище обставин, суд вважає підтвердженим право власності спадкодавця на спірний будинок.
Оскільки іншим чином, ніж в судовому порядку, визнати право власності на спадкове нерухоме майно позивачка не може в зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні вказаної нотаріальної дії, визнання права власності на спадкове майно є законним та справедливим інтересом позивача. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-268, 274 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:
позов ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що складається із: будинку "А-1" загальною площею 57,3,0 м2, житловою площею 21,4 м2, сараю "Б", прибудови «б», сараю "В", погреба "Г", вбиральні "Д", колодязя №3, огорожі № 1, воріт № 2, вигрібної ями № 4, в порядку спадкування за законом після смерті матері, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області (місцезнаходження: 37800, вулиця 1 Травня, 4, м. Хорол, Полтавської області, ЄДРПОУ 22528612).

Суддя Т. М. Лідовець