ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

22 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 175/1701/20
провадження № 61-6821св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І.Ю., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В., 

учасники справи:
позивач - керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації,
відповідачі:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Озерянської Ж. М., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Городничої В. С., Петешенкової М. Ю., Красвітної Т. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина 

Короткий зміст позовної заяви

У травні 2020 року керівник Дніпропетровської місцевої прокуратури № 3 (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області), Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» (далі - ДП «Ліси України»), про витребування земельних ділянок, скасування державної реєстрації.

Позовну заяву прокурор мотивував тим, що на підставі рішення Кіровської селищної ради народних депутатів Дніпропетровського району Дніпропетровської області (далі - Кіровська селищна рада) від 16 серпня 1995 року № 23, витяг з якого 15 лютого 2017 року видано Обухівською селищною радою Дніпропетровського району Дніпропетровської області (далі - Обухівська селищна рада) за ОСОБА_1 11 червня 2019 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,225 га кадастровий номер 1221455400:01:012:0445 та земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 221455400:01:012:0446. 
Прокурор вказав, що листом від 11 грудня 2019 року Обухівська селищна рада повідомила, що вказаний вище витяг із рішення Кіровської селищної ради від 16 серпня 1995 року про передачу у приватну власність ОСОБА_1 двох земельних ділянок загальною площею 0,3750 га, розташованих на АДРЕСА_1 , не видавався, оскільки таке рішення Кіровської селищної ради відсутнє в архівному відділі. 
Зазначив, що спірні земельні ділянки розташовані у кварталі НОМЕР_1 виділ НОМЕР_2 Обухівського лісництва Дніпропетровського району ДП «Ліси України» (далі - Обухівське лісництво), відповідно до лісовпорядних документів належать до земель лісогосподарського призначення. 
Розпорядник вказаних земельних ділянок - Дніпровська обласна державна адміністрація, будь-яких розпоряджень про їх передачу у приватну власність не приймала, а право власності на вказані вище земельні ділянки за ОСОБА_1 зареєстровано на підставі підроблених документів.
25 червня 2019 року, на підставі договорів купівлі-продажу, ОСОБА_2 набув у власність спірні земельні ділянки та вчинив їх поділ на підставі підроблених документів, після чого 31 липня 2019 року відчужив їх  ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .
Прокурор указував, що інтереси держави порушено, скільки земельні ділянки лісогосподарського призначення, загальною площею 0,375 га незаконно, на підставі підроблених документів вибули з державної власності. Тому порушені права позивача мають бути поновлені шляхом їх витребування від останнього добросовісного набувача на користь держави в особі Дніпровської обласної державної адміністрації з одночасним припиненням записів про право власності на ці земельні ділянки у Державному реєстрі речових прав та скасування записів про земельні ділянки у Державному земельному кадастрі. 

Прокурор просив суд:
- витребувати від ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0528 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0452 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882782512214);
- витребувати від ОСОБА_4 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0532 га, кадастровим номером 1221455400:01:012:0451 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882862312214);
- витребувати від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,06 га, кадастровим номером 1221455400:01:012:0459 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882801112214);
- витребувати від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,059 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0450 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882820812214);
- витребувати від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0326 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0456 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882975112214);
- витребувати від ОСОБА_4 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0333 га, кадастровим номером 1221455400:01:012:0455 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882913312214);
- витребувати від ОСОБА_3 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0415 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0454 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882952812214);
- витребувати від ОСОБА_5 на користь держави в особі Дніпропетровської обласної державної адміністрації земельну ділянку загальною площею 0,0426 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0453 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882936112214); 

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0452 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882782512214) на підставі рішення приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Солошенко Ю. В. (далі - приватного нотаріуса Солошенко Ю. В.) про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48039326 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32634106 від 31 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,528 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0452 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882782512214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48001579 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32599169 від 25 липня 2019 року);

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0451 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882862312214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48614417 від 11 вересня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_4 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності 33163060 від 09 вересня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0451 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 18822862312214), на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48002765 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32600508 від 25 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,532 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012:0451 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0449 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882801112214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48036833 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32631857 від 31 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0449 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882801112214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48002012 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32599481 від 25 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрації земельної ділянки площею 0,06 га з кадастровим номером - 1221455400:01:012:0449 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0450 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882820812214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48039212 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32633993 від 31 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0450 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882820812214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48002431 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32599807 від 25 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0450 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0456 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882975112214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48037455 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32632304 від 31 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0456 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882975112214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48005279 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32602575 від 25 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0456 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_4 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0455 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882913312214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48622897 від 11 вересня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_4 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 33170868 від 09 вересня 2019 року);
- скасувати державну реєстрації права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0455 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882913312214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48004094 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності № 32601398 від 25 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0455 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0454 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882952812214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48039434 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_3 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32634197 від 31 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0454 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882952812214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48004870 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32602194 від 25 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,59 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0454 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_5 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0453 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882936112214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48036157 від 31 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_5 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32631081 від 31 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку з кадастровим номером 1221455400:01:012:0453 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1882936112214) на підставі рішення державного реєстратора Васеніна Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 48004554 від 30 липня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності 32601849 від 25 липня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,0426 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0453 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0445 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1852495812237) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47525090 від 26 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32158011 від 25 червня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0445 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1852495812237) на підставі рішення державного реєстратора Єрмолай Р. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47360971 від 14 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32005827 від 11 червня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,225 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0445 у Державному земельному кадастрі;

- скасувати державну реєстрації права власності, проведену за ОСОБА_2 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0446 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1852515912214) на підставі рішення приватного нотаріуса Солошенко Ю. В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47527772 від 26 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_2 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності 32160496 від 25 червня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену за ОСОБА_1 на земельну ділянку, кадастровий номер 1221455400:01:012:0446 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1852515912214) на підставі рішення державного реєстратора Єрмолай Р. В про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 47361440 від 14 червня 2019 року з одночасним припиненням речових прав ОСОБА_1 на цю земельну ділянку (номер запису про право власності 32006205 від 11 червня 2019 року);
- скасувати державну реєстрацію земельної ділянки загальною площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0446 у Державному земельному кадастрі.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року задоволенні позову прокурора відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року апеляційну скаргу заступника керівника Дніпровської обласної прокуратури залишено без задоволення, рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що хоча вимоги позивача, заявлені на підставі статей 387, 388 ЦК України, і є ефективним способом захисту, однак, такі вимоги є передчасними, враховуючи, що у рамках порушеного 30 серпня 2019 року кримінального провадження №12019040440001168 проведені слідчі дії, за результатами яких спірні земельні ділянки визнано речовими доказами, а ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року на спірні земельні ділянки накладено арешт, остаточне рішення не прийнято. Позовні вимоги прокурора мають вирішуватися у рамках прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. 

Суд апеляційної інстанції, погодившись з висновками суду першої інстанції послався на статтю 100 КПК України, вказав, що у порядку цивільного судочинства слід вирішувати спір про належність речей, що підлягають поверненню, а не про усунення перешкод у користуванні майном, переданим на відповідальне зберігання у межах кримінального провадження, застосувавши відповідну практику Верховного Суду.

Короткий зміст касаційної скарги 

У травні 2025 року заступник керівника Дніпропетровської обласної прокуратури подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року, в якій просив їх скасувати та ухвалити судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 28 травня 2025 року, справу призначено судді-доповідачеві Тітову М. Ю., судді, які входять до складу колегії: Зайцев А.Ю., Коротенко Є. В.

03 червня 2025 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

26 червня 2025 року ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А.Ю., Коротенка Є. В. відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У липні 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

На підставі розпорядження заступника керівника Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду, у зв`язку з обранням судді Тітова М. Ю. до Великої Палати Верховного Суду, 26 травня 2026 року сформовано протокол повторного автоматизованого розподілу судової справ, визначено склад суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеник Д. Д., Черняк Ю. В.

15 червня 2026 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права.

Підставами касаційного оскарження заявник зазначає те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2018 року у справі №910/17999/16 (провадження № 12-22гс18), від 25 квітня 2018 року у справі № 910/24257/16 (провадження № 12-103гс18), від 05 червня 2018 року у справі №243/10982/15-ц (провадження № 14-81цс18), від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 372/1988/15-ц (провадження № 14-172цс18), від 05 грудня 2018 року у справі № 522/2202/15-ц (провадження № 14-132цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18) та інших. 

Не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій, заявник указує, що предметом у цій справі є витребування із чужого незаконного володіння майна, яке в силу закону взагалі не може перебувати у приватній власності. У цій справі з позовом звернувся прокурор в інтересах держави з метою захисту її порушених прав та інтересів, а не особа, на майно якої накладено арешт.

Суди мали надати оцінку тому, що спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення передані у приватну власність зі зміною їх цільового призначення поза волею їх розпорядника. 

Заявник указує, що обрав ефективний спосіб захисту порушених прав держави - витребування належного державі майна від особи, яка є її останнім набувачем. Звертає увагу, що на час вибуття спірних змелених ділянок із власності держави будь-яких рішень уповноважених органів щодо вилучення та розпорядження спірною земельною ділянкою у визначений законом спосіб не існувало.

Суди порушили норми процесуального права, оскільки вдалися до самостійного збирання доказів, чим порушили вимоги статей 12, 81 ЦПК України. 

Обґрунтовуючи передчасність звернення прокурора з цим позовом, суд першої інстанції послався на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року, якою на спірні земельні ділянки накладено арешт у рамках кримінального провадження. Однак матеріали справи не містять вказаної ухвали слідчого судді та постанови слідчого про визнання спірних земельних ділянок речовими доказами в кримінальному провадженні № 12019040440001168, оскільки вказані докази суду не надавалися.

Суди попередніх інстанцій до спірних правовідносин застосували висновки Верховного Суду, які стосувалися такого способу захисту як усунення перешкод у користуванні майном, яке визнано речовим доказом у рамках кримінального провадження, однак не врахували, що правовідносини в цій справі є іншими, тобто застосували нерелевантну судову практику.

Суди попередніх інстанцій не надали оцінку доказам, долученим до матеріалів справи, безпідставно ототожнили поняття судового захисту в кримінальному та цивільному судочинстві. Вирок у кримінальному провадженні жодним чином не приведе до поновлення порушених прав держави та не забезпечить повернення власнику (державі) земельних ділянок, які вибули з його володіння поза його волею.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2025 року представник ОСОБА_4 - адвокат Кулікова Г. Д. подала до Верховного Суду відзив, у якому просила касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін, як такі, що ухвалені з правильним застосуванням норм матеріального права та без порушень норм процесуального права. 

Звертає увагу, що прокурор ні в апеляційній, ні в касаційній скаргах не заперечує про накладення арешту на спірні земельні ділянки у рамках відкритого кримінального провадження та не спростовує дану обставину.

Крім того, добросовісний відповідач не може відповідати за дії, допущені іншими набувачами, втрачає майно і змушений сам шукати способи компенсації своїх втрат.
Скасування оскаржуваних судових рішень з формальних підстав призведе до порушення принципу правової визначеності.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Розпорядження земельними ділянками з кадастровими номерами: 1455400:01:012:0452, 1455400:01:012:0451, 1221455400:01:012:0450, 1221455400:01:012:0449, які створені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1221455400:01:012:0445, та земельними ділянками з кадастровими номерами: 1221455400:01:012:0456, 1455400:01:012:0455, 1221455400:01:012:0454, 1221455400:01:012:0453, які створені шляхом поділу земельної ділянки з кадастровим номером 1221455400:01:012:0446 належить до повноважень Дніпропетровської обласної державної адміністрації, яка на теперішній час є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Слідчим відділом Дніпровського районного відділення поліції Дніпровського відділу поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУНП в Дніпропетровській області) здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні №12019040440001168, зареєстрованому у Єдиному державному реєстрі досудового розслідування (далі - ЄДРДР) 30 серпня 2019 року за фактом шахрайського заволодіння, на підставі підроблених документів, земельною ділянкою державної форми власності, площею 0,375 га, що розташована у кварталі 45 виділ НОМЕР_2 Обухівського лісництва на території Обухівської селищної ради, за ознаками складу злочину, передбаченого частиною другою статті 190 КК України. Вказана земельна ділянка є предметом спору цього позову.

Під час досудового розслідування встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0445, державним реєстратором Єрмолай Р. В., Чаплинська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області 11 червня 2019 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1221455400:01:012:0445, площею 0,225 га за ОСОБА_1 на підставі рішення Обухівської селищної ради від 16 серпня 1995 року № 23 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1852495812237, номер запису про право власності - 32005827).

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо земельної ділянки кадастровий номер 1221455400:01:012:0446, державним реєстратором Єрмолай Р. В., Чаплинська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області 11 червня 2019 року зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер 1221455400:01:012:0446, площею 0,15 га за ОСОБА_1 на підставі рішення Обухівської селищної ради від 16 серпня 1995 року № 23 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 1852515912214, номер запису про право власності - 32006205).

До матеріалів реєстраційних справ на вказані земельні ділянки долучено скановані копії рішення Кіровської селищної ради народних депутатів від 16 серпня 1995 року №23, витяги з цього рішення видані Виконкомом Обухівської селищної ради 15 лютого 2017 року та архівним відділом Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області.

Відповідно до листа Обухівської селищної ради від 11 грудня 2019 року № 959, витяг із рішення Кіровської селищної ради від 16 серпня 1995 року № 23, виданий Виконкомом Обухівської селищної ради 15 лютого 2017 року, про передачу земельних ділянок у приватну власність за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,3750 га ОСОБА_1 , не видавався. 
Також у листі вказано, що дозволів на розробку проекту відведення земельних ділянок, що знаходяться у прибережній захисній смузі річки Дніпро по провулку Набережний, вул. Білякова, Кіровська селищна рада ОСОБА_1 не видавала, адреса не присвоювалась.

Із листа архівного відділу Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області встановлено, що архівний відділ не надавав архівний витяг із рішення Кіровської селищної ради народних депутатів від 16 серпня 1995 року № 23 про передачу земельних ділянок, розташованих на АДРЕСА_1 , у приватну власність ОСОБА_1 , оскільки таке рішення відсутнє в архівному відділі. Протокол засідання виконкому Кіровської селищної ради народних депутатів та рішення до нього від 16 серпня 1995 року на державне зберігання до архівного відділу не передавалися відповідно до описів справ Кіровської селищної ради за 1987-1997 роки.

Із листа Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 03 березня 2020 року № 13-475/0/139-20 встановлено, що розпорядження про передачу у власність громадян земельних ділянок з кадастровими номерами: 1221455400:01:012:0445 і 1221455400:01:012:0446 не приймались.

Відповідно до інформації ДП «Дніпровське лісове господарство» від 29 січня 2020 року № 01-05/33 спірні земельні ділянки, розташовані у кварталі НОМЕР_1 виділ НОМЕР_2 Обухівського лісництва, згідно з матеріалами лісовпорядкування належать до земель лісогосподарського призначення. Ці земельні ділянки у приватну власність не надавались, вилучення земель і зміна їх цільового призначення не проводилось.

25 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладені договори купівлі-продажу № 1201 і № 1200 земельних ділянок з кадастровим номерами: 1221455400:01:012:0445, 1221455400:01:012:0446.

ОСОБА_2 здійснив поділ земельної ділянки площею 0,225 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0445 на дві земельні ділянки: 
площею 0,0532 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0450; 
площею 0,059 гa з кадастровим номером 1221455400:01:012:0449.

ОСОБА_2 здійснив поділ земельної ділянки площею 0,15 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0446 на чотири земельні ділянки: 
площею 0,0326 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0456; 
площею 0,0333 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0455; 
площею 0,0426 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0454;
площею 0,0415 га з кадастровим номером 1221455400:01:012:0453.

Відомості про поділ земельних ділянок з кадастровими номерами: 1221455400:01:012:0445 і 1221455400:01:012:0446 внесено 25 липня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області Васеніним Ю. В.

Підставою для поділу земельних ділянок зазначено довідку Обухівської селищної ради від 26 червня 2019 року № 329.

Листом Обухівської селищної ради прокурора повідомлено, що Обухівська селищна рада не видавала довідку від 26 червня 2019 року № 329 про присвоєння адреси земельним ділянкам ОСОБА_2 .
31 липня 2019 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_3 : договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0528 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0452,; договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0415 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0454. 
ОСОБА_3 на теперішній час є власником цих земельних ділянок.

31 липня 2019 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_5 : договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,06 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:04549; договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,059 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0450; договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0326 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0456; договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0426 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0453. ОСОБА_5 на теперішній час є власником цих земельних ділянок.

09 вересня 2019 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 уклали: договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0532 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0451; договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0333 га, кадастровий номер 1221455400:01:012:0455. 
ОСОБА_4 на теперішній час є власником цих земельних ділянок.

Згідно з ЄДРДР 30 серпня 2019 року зареєстровано кримінальне провадження № 12019040440001168 з правовою кваліфікацією за частиною другою статті 190 КК України, за фактом шахрайського заволодіння, на підставі підроблених документів, земельною ділянкою державної форми власності, загальною площею 0,375 га.

У рамках кримінального провадження № 12019040440001168 від 30 серпня 2019 року проведені слідчі дії, за результатами яких спірні земельні ділянки визнано речовими доказами, а ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2020 року на земельні ділянки з кадастровими номерами: 122455400:01:012:0452, 1221455400:01:012:0451, 1221455400:01:012:0450, 1221455400:01:012:0449, 1221455400:01:012:0456, 1221455400:01:012:0455, 1221455400:01:012:0454, 1221455400:01:012:0453 накладено арешт.

За кримінальним провадженням № 12019040440001168 від 30 серпня 2019 року до суду скеровано обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 358, частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 209 КК України. 
Станом на дату винесення рішення судом першої інстанції розгляд кримінального провадження не завершений.

29 червня 2022 року з матеріалів досудового розслідування, зареєстрованого в ЄДРДР 30 серпня 2019 року за №12019040440001168, прокурором виділено в окреме провадження матеріали досудового розслідування за №12022041440000326 за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 28, частиною четвертою статті 358, частиною четвертою статті 190, частиною першою статті 209 КК України.

30 червня 2022 року, у зв`язку з тим, що підозрювана ОСОБА_1 переховувалася від органу досудового розслідування, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12022041440000326, зареєстрованому в ЄДРДР 29 червня 2022 року зупинено. 

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. 
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Вказаним вимогам закону рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції не відповідають. 

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави (частина третя статті 1 ЛК України).

Відповідно до частини першої статті 8, частини першої статті 9 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. У комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності.

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор, зокрема, посилався на те, що спірні земельні ділянки належить до земель лісового фонду, які перебувають у державній власності, їх передача у приватну власність фізичним особам здійснена з порушенням вимог земельного та лісового законодавства, що є підставою для їх витребування від кінцевих власників на підставі статей 387, 388 ЦК України.

Власник має право витребувати майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України), незалежно від того, чи заволоділа ця особа незаконно спірним майном сама, чи придбала його у особи, яка не мала права відчужувати це майно. Стаття 400 ЦК України вказує на обов`язок недобросовісного володільця негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Стаття 330 ЦК України передбачає можливість добросовісному набувачеві набути право власності на майно, відчужене особою, яка не мала на це права, як самостійну підставу набуття права власності (та водночас, передбачену законом підставу для припинення права власності попереднього власника відповідно до приписів статті 346 ЦК України). Так, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 ЦК України майно не може бути витребуване в нього. Стаття 388 ЦК України містить сукупність підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Так, відповідно до частини першої вказаної норми якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Тобто можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (сплатно чи безоплатно) (див. постанова Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21)).

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій вважали, що обраний прокурором спосіб захисту є належним, однак позовні вимоги прокурора про витребування на користь держави із володіння добросовісного набувача майна є передчасними та мають вирішуватися у рамках прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні.

Свої висновки суди попередніх інстанцій обґрунтовували тим, що спірні земельні ділянки є речовими доказами у кримінальному провадженні № 12019040440001168 від 30 серпня 2019 року, на які ухвалою слідчого судді від 27 квітня 2020 року у рамках цього ж кримінального провадження накладено арешт. 
Оскільки остаточне рішення у кримінальному провадженні не прийнято на час розгляду цієї справи у суді, суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що вимоги прокурора мають вирішуватися у рамках прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. 

Зберігання речових доказів є однією з гарантій реалізації завдань кримінального провадження, передбачених статтею 2 КПК України, й умовою дотримання прав на майно, визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, і на яке слідчий суддя наклав арешт. Таке зберігання регламентується, зокрема, статтею 100 КПК України та має забезпечити як подальше цільове використання відповідних об`єктів, виконання завдання та досягнення мети арешту цих об`єктів.

Речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню, повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження (пункт перший частини шостої статті 100 КПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 200/14342/18 (провадження № 14-45цс21), вирішуючи негаторний позов про усунення перешкод у користуванні майном, яке визнано речовим доказом та на яке накладено арешт у кримінальному провадженні, шляхом зобов`язання надати до нього вільний доступ, вказала наступне: «27. За змістом частини дванадцятої статті 100 КПК України у порядку цивільного судочинства слід вирішувати спір про належність речей, що підлягають поверненню, а не про усунення перешкод у користуванні майном, переданим на відповідальне зберігання у межах кримінального провадження.[... ] 36. Відсутність у позивача юридичної можливості за правилами цивільного судочинства усунути створені внаслідок виконання процесуальних рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, перешкоди у користуванні майном, яке відповідач у тому провадженні отримав на відповідальне зберігання, є легітимним обмеженням, покликаним забезпечити юридичну визначеність у застосуванні норм процесуального права. Таке обмеження не шкодить суті права на доступ до суду та є пропорційним означеній меті. Остання досягається гарантуванням того, що доводи позивача про ненадання відповідачем вільного доступу до об`єкта незавершеного будівництва може перевірити суд у процедурі, визначеній КПК України».

Верховний Суд звертає увагу, що у даній справі, що переглядається в касаційному порядку, прокурор заявив виндикаційний позов (витребування земельних ділянок лісогосподарського призначення із володіння відповідачів на користь держави) . 

Суд першої інстанції, надавши оцінку підставам та предмету позову прокурора, доводам сторін у спорі, зібраним доказам, висновкам Верховного Суду щодо застосування норм матеріального та процесуального права, відмовив у задоволенні позову з причин його передчасності, однак не врахував, що право власності держави, за захистом якого звернувся прокурор, порушено не рішеннями, прийнятими посадовими особами досудового розслідування чи слідчим суддею у рамках кримінального провадження № 12019040440001168 від 30 серпня 2019 року за правилами КПК України, а внаслідок незаконного, на думку прокурора, вибуття з власності держави нерухомого майна - земельних ділянок лісогосподарського призначення.
Отже, суд першої інстанції, з урахуванням фактичних обставин справи, неправильно застосував норми процесуального закону, внаслідок чого дійшов помилкового висновку про те, що без вирішення обмежень, накладених у рамках кримінального провадження на спірне майно (земельні ділянки), позивач позбавлений можливості на ефективний засіб юридичного захисту його прав чи інтересу стосовно об`єктів нерухомого майна - земельних ділянок лісогосподарського призначення, зокрема шляхом їх витребування від останнього набувача на підставі статей 387, 388 ЦК України.

З огляду на зазначені положення Закону, суд має встановити, чи порушено право держави внаслідок вибуття без законних підстав належного їй на праві власності нерухомого майна - земельних ділянок лісогосподарського призначення.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зважаючи на наведене, суд першої інстанції під час розгляду справи не вжив усіх необхідних заходів для виконання завдання цивільного судочинства, визначеного у статті 2 ЦПК України, а саме у сукупності з іншими доказами не надав оцінку доводам позивача, поданим сторонами доказам щодо предмету позова, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позову, чим порушив вимоги статей 12, 80, 81, 89 ЦПК України. Суд апеляційної інстанції цих порушень не усунув.

У силу статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне й обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Таким чином, доводи касаційної скарги про застосування судами попередніх інстанцій нерелевантної практики Верховного Суду до спірних правовідносин, знайшли своє підтвердження під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною першою статті 400 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Частиною третьою статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).

За таких обставин, оскільки недоліки, допущені судами, не можуть бути усунені при касаційному розгляді справи, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України
у постанові суду касаційної інстанції має бути зазначено про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки Верховний Суд направляє справу на новий розгляд до суду першої інстанції,розподіл судових витрат не здійснюється.

Питання про розподіл судових витрат, у тому числі понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, має бути вирішено за результатами ухвалення остаточного рішення у справі.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09 січня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк