Справа № 201/6766/26
Провадження № 2/201/4665/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року Соборний районний суд
міста Дніпра
у складі: головуючого судді – Федоріщева С.С.,
при секретарі – Максимовій О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , у якому просить щомісячно стягувати з відповідача на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання, як повнолітньої доньки, що продовжує навчання, у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку щомісяця до закінчення навчання. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що вона та відповідач є батьками повнолітньої ОСОБА_3 яка навчається в Університеті митної справи та фінансів (м. Дніпро) і не має можливості самостійно себе забезпечувати. Відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Тому позивач вимушена звернутися до суду із відповідним позовом. 
Позивачка та третя особа у надали суду заяви з проханням розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. 
Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій останній зазначив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.
Згідно із приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.
У судовому засіданні встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно із довідкою № 12.5-30/779 від 11 травня 2026 року, виданою деканом факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 є студенкою 1-го курсу денної форми навчання факультету економіки, бізнесу та міжнародних відносин Університету митної справи та фінансів за напрямком підготовки (спеціальністю) «D5 Маркетинг». Термін навчання в Університеті за освітнім рівнем «Бакалавр» до 30 червня 2029 року.
Правовідносини, що виникли між сторонами законодавчо урегульовані наступним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
Згідно із ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ст. 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із ч. 1 ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Частиною 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положеннями ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Статтею 201 СК України визначено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, ураховуючи означені правові норми, а також те, що ОСОБА_3 будучи повнолітньою особою продовжує навчання, у зв`язку із чим не має можливості самостійно заробляти грошові кошти на своє утримання, суд приходить до висновку про можливість щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої доньки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не пізніше, ніж до досягнення останньою двадцяти трьох років. 
Відповідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Ураховуючи вимоги ст. 191 СК України суд вважає необхідним стягувати аліменти з відповідача на користь позивача з 12 травня 2026 року. 
Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.
Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 141 ЦПК України. 
На підставі викладеного та керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 4, 12, 13, 28, 76, 81, 89, 141, 223, 259, 247, 263-265, 280-282, 430 ЦПК України, ст. 141, 150, 155, 180-185, 191, 198-201 Сімейного Кодексу України, – 
УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання – задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) щомісячно аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи стягнення з 12 травня 2026 року до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не пізніше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежів за один місяць.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь держави суму судового збору у розмірі 1 331,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Суддя        С.С. Федоріщев