Справа №717/1345/26
Номер провадження 2/717/736/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року   Кельменецький районний суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді — Кудиби З. І.,
за участю секретаря судового засідання — Житарюк А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Кельменці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (місцезнаходження юридичної особи: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333; ЄДРПОУ 43541163) до ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ВСТАНОВИВ:
Представниця Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») Кукса К. О. подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № 673832055 від 20.06.2025 р. в розмірі 17 149,20 грн та понесені судові витрати. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає таке.
20 червня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 673832055, відповідно до умов якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн. Договір укладено в електронній формі з використанням електронного підпису. За твердженням позивача, його підписання відповідачем здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора UEAR-3874.
05 серпня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/47. На виконання зазначеного договору, відповідно до реєстру прав вимоги від 05 серпня 2025 року, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 673832055 від 20 червня 2025 року.
27 лютого 2026 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» було укладено договір факторингу № 27/0226-01. На виконання цього договору, відповідно до реєстру прав вимоги від 27 лютого 2026 року, до ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» перейшло право вимоги за кредитним договором № 673832055 від 20 червня 2025 року.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17 149,20 грн, яка, за розрахунком позивача, складається з: заборгованості за основною сумою боргу (тілом кредиту) — 6 000,00 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом — 11 149,20 грн. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати.
Ухвалою Кельменецького районного суду Чернівецької області від 07 липня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Одночасно судом витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо надходження грошових коштів на рахунок відповідача.
12 серпня 2026 року до суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли витребувані судом матеріали, які підтверджують факт зарахування кредитних коштів на рахунок відповідача.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час і місце його проведення, про причини неявки суд не повідомив.
Разом з тим відповідач користувався своїми процесуальними правами та подавав до суду документи. Так, 17 серпня 2026 року відповідач звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи, після чого подав заяву про долучення до матеріалів справи документів, а саме: довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, заходу безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 ; службового посвідчення НОМЕР_3 ; довідки про проходження військової служби та копії військового квитка.
Таким чином, судом враховано, що відповідач був обізнаний про розгляд справи, ознайомлювався з її матеріалами та реалізував своє право на подання доказів, які долучені до матеріалів справи.
Представник позивача та відповідач у судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим суд, враховуючи належне повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, а також наявність у матеріалах справи достатніх доказів для вирішення спору по суті, вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів.
У зв`язку з неявкою всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи та перевіривши їх наданими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що 20 червня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем було укладено кредитний договір № 673832055, відповідно до умов якого відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн строком на 30 календарних днів із правом продовження та поновлення строку кредитування на умовах, визначених договором. За користування кредитом відповідач зобов`язався сплачувати проценти у порядку та розмірі, передбачених кредитним договором.
Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Кредитний договір укладено у формі електронного документа. Підписання договору відповідачем здійснено шляхом застосування одноразового ідентифікатора UEAR-3874, який відповідно до умов договору використовувався для підтвердження волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору.
Матеріалами справи підтверджується, що перед укладенням кредитного договору відповідач з метою отримання кредиту самостійно через мережу Інтернет здійснив реєстрацію на офіційному вебсайті первісного кредитора, створивши особистий кабінет позичальника, після чого за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця заповнив та подав заявку на отримання кредитних коштів, у якій зазначив персональні дані, зокрема анкетні відомості, паспортні дані, РНОКПП та номер телефону, адресу електронної пошти, реквізити банківської картки, а також адресу реєстрації та проживання.
Відповідач пройшов процедуру верифікації, ознайомився з умовами оферти, індивідуальною частиною кредитного договору та Правилами надання грошових коштів у позику, які є його невід`ємною частиною, після чого підтвердив свою згоду з ними.
Отже, саме відповідач ініціював укладення кредитного договору шляхом подання заявки через вебсайт кредитодавця та підписав договір із застосуванням електронного одноразового ідентифікатора. Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що відповідач ініціював укладення кредитного договору шляхом подання заявки через вебсайт кредитодавця та підписав договір із застосуванням електронного одноразового ідентифікатора.
Таким чином, сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору, зокрема щодо суми кредиту, строку користування коштами, розміру та порядку сплати процентів, а також інших умов кредитування. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20) та від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243ск20), що свідчить про сталість судової практики у спорах цієї категорії.
Перехід права вимоги за спірним зобов`язанням до позивача підтверджується договорами факторингу та відповідними реєстрами прав вимоги. Так, 05 серпня 2025 року між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» укладено договір факторингу № МВ-ТП/47, відповідно до якого, згідно з реєстром прав вимоги 05 серпня 2025 року, до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Надалі 27 лютого 2026 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та позивачем укладено договір факторингу № 27/0226-01 відповідно до якого, згідно з реєстром прав вимоги 27 лютого 2026 року, до позивача перейшло право вимоги за вказаним кредитним договором.
Таким чином, позивач набув статусу належного кредитора у спірному зобов`язанні.
Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у тій самій формі, що й правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору.
Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити фактору своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт також може відступити фактору свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором.
Згідно зі статтею 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути як наявна, так і майбутня грошова вимога. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника або з моменту настання визначеної договором події, якщо інше не передбачено договором. У такому разі додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 Цивільного кодексу України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом може бути фізична або юридична особа — суб`єкт підприємницької діяльності, а фактором — банк або інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції відповідно до закону.
Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов — відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно з частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як установлено судом, між сторонами виникли договірні правовідносини з приводу надання кредитних коштів. Факт укладення кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується матеріалами справи та відповідачем не спростований.
Разом з тим при вирішенні питання щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами суд враховує спеціальні гарантії, встановлені законом для військовослужбовців.
Так, відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також іншим військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду та/або автомобіля.
Отже, наведена норма встановлює спеціальну законодавчу гарантію, яка є винятком із загального правила про право кредитодавця на одержання процентів за користування кредитними коштами. Така гарантія має імперативний характер, а тому умови кредитного договору щодо нарахування та сплати процентів не можуть застосовуватися всупереч встановленій законом забороні їх нарахування у період, на який поширюється відповідна пільга.
Судом установлено, що відповідач є військовослужбовцем та бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України. На підтвердження зазначених обставин відповідачем подано до суду, зокрема, довідку про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, заходах безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 , службове посвідчення НОМЕР_3 , довідку про проходження військової служби та копію військового квитка.
Вказані документи у своїй сукупності підтверджують, що відповідач є військовослужбовцем та бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, а відтак на нього поширюється встановлена пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» гарантія щодо ненарахування процентів за користування кредитом.
При цьому судом враховується, що спірний кредитний договір не є договором щодо придбання майна, яке віднесено до об`єктів житлового фонду, та/або автомобіля, а тому передбачений законом виняток, за якого відповідна гарантія не застосовується, у даному випадку відсутній.
Таким чином, незважаючи на встановлений сторонами договором обов`язок позичальника сплачувати проценти за користування кредитними коштами, за наявності передбачених законом обставин кредитодавець не має права нараховувати такі проценти у період, на який поширюється дія спеціальної гарантії, встановленої пунктом 15 статті 14 зазначеного Закону.
Враховуючи наведене, а також беручи до уваги підтверджений матеріалами справи статус відповідача та його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, нарахованих за період, на який поширюється дія вказаної законодавчої гарантії.
З огляду на викладене, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 11 149,20 грн, у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог у цій частині слід відмовити.
Водночас заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 6 000,00 грн підтверджується матеріалами справи. Поданий позивачем розрахунок у цій частині судом перевірено, він є арифметично правильним, відповідає умовам кредитного договору, узгоджується з іншими доказами у справі та відповідачем не спростований.
Таким чином, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 6 000,00 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 11 149,20 грн слід відмовити.
Позивач також заявив вимоги про стягнення з відповідача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 2 662,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.
Відповідно до частин першої та другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову — на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов задоволено частково, судові витрати підлягають розподілу між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи задоволення позовних вимог майнового характеру, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 931,49 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 44 9,09 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 3–13, 19, 76–81, 89, 141, 206, 259, 263–265 Цивільного процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» задовольнити частково.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» заборгованість за Кредитним договором № 673832055 від 20 червня 2025 року в розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 копійок.
Стягнути з  ОСОБА_1  на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 931 (дев`ятсот тридцять одну) гривню 49 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 449 (дві тисячі чотириста сорок дев`ять) гривень 09 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржене до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення складено 14 вересня 2026 року.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: м. Київ, вул. Лесі Українки, буд. 34, офіс 333; ЄДРПОУ 43541163.
Відповідач: ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 . 
Суддя         Кудиба З. І.