ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2026 року 
м. Київ

справа № 826/4649/16
касаційне провадження № К/990/55825/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Ханової Р.Ф., Юрченко В.П.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві
на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року (головуючий суддя - Жданкіна Н.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Мельничук В.П.; судді - Бужак Н.П., Мєзєнцев Є.І.)
у справі № 826/4649/16
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Презенс технолоджи»
до Головного управління ДПС у м. Києві
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Презенс технолоджи» (далі - ТОВ «Презенс технолоджи»; позивач; платник) звернулося до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві; відповідач; контролюючий орган) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: від 02 листопада 2015 року № 0003732204 у частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 60786,02 грн за основним платежем та 15196,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл»; від 02 листопада 2015 року № 0003712204 у частині збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 125491,33 грн за основним платежем та 31372,83 грн за штрафними (фінансовими) санкціями при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Медіа»; від 02 листопада 2015 року № 0003742204, згідно з яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 25578076,00 грн.

Вінницький окружний адміністративний суд рішенням від 10 вересня 2025 року адміністративний позов задовольнив. 

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 09 грудня 2025 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

ГУ ДПС у м. Києві звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 

В обґрунтування своїх вимог відповідач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. При цьому наголошує на фіктивному характері господарських операцій платника з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Медіа», а також на невикористанні позивачем коштів, отриманих за договорами позики, в операційній діяльності, що обумовлює завищення ним доходів, які враховуються при визначенні об`єкта оподаткування на суму позитивного значення курсових різниць, нарахованих на суму кредитних коштів, отриманих в іноземній валюті.

Верховний Суд ухвалою від 14 січня 2026 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ГУ ДПС у м. Києві.

21 січня 2026 року від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому він зазначив, що доводи касаційної скарги не спростовують правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами з`ясовано, що відповідачем проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Презенс технолоджи» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, за результатами якої складено акт від 15 жовтня 2015 року № 1225/26-53-22-04-21/37768402.

Перевіркою, зокрема, встановлено порушення позивачем вимог підпунктів 14.1.27, 14.1.36 пункту 14.1 статті 14, підпункту «г» підпункту 135.4.2 пункту 135.4 статті 135, підпункту 138.1.1 пункту 138.1, пунктів 138.2, 138.7, підпункту 138.10.4 пункту 138.10 статті 138, підпункту 139.1.9 пункту 139.1 статті 139, пункту 141.1 статті 141, пунктів 198.1, 198.2, 198,3, 198.6 статті 198, пункту 201.6 статті 201 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України) у зв`язку з: неправомірним формуванням даних податкового обліку за наслідками придбання послуг із розміщення та експонування рекламних листівок у Товариства з обмеженою відповідальністю «Дабл» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Медіа» з огляду на удаваний (фіктивний) характер проведених господарських операцій, що мотивовано неподанням вказаними контрагентами фінансової звітності та відсутністю у них трудових ресурсів для проведення господарських операцій; завищенням витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на суму від`ємного значення курсових різниць, нарахованих на суму кредитних коштів, отриманих в іноземній валюті.

На підставі зазначеного акта перевірки, за наслідками адміністративного оскарження та з огляду на вказані порушення ГУ ДПС у м. Києві прийнято податкові повідомлення-рішення: від 02 листопада 2015 року № 0003732204, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток у розмірі 60786,02 грн за основним платежем та 15196,50 грн за штрафними (фінансовими) санкціями при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл»; від 02 листопада 2015 року № 0003712204, згідно з яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 125491,33 грн за основним платежем та 31372,83 грн за штрафними (фінансовими) санкціями при взаємовідносинах із Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Медіа»; від 02 листопада 2015 року № 0003742204, згідно з яким зменшено суму від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток у розмірі 25578076,00 грн.

Надаючи оцінку правомірності прийняття контролюючим органом названих актів індивідуальної дії в оскаржуваних частинах, Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Закон № 996-XIV) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. 

Отже, визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондує з нормами ПК України.

Так, підпунктом 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 ПК України передбачено, що об`єктом оподаткування є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом зменшення суми доходів звітного періоду, визначених згідно зі статтями 135 - 137 цього Кодексу, на собівартість реалізованих товарів, виконаних робіт, наданих послуг та суму інших витрат звітного податкового періоду, визначених згідно зі статтями 138 - 143 цього Кодексу, з урахуванням правил, встановлених статтею 152 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг (у разі здійснення контрольованих операцій - не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу) та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Таким чином, витрати для цілей визначення фінансового результату до оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином оформленими первинними документами, що відображають реальність господарських операцій, які є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Застосовуючи зазначені правила оподаткування при оцінці оспорюваних господарських операцій позивача з Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Медіа», суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що вони є реальними та підтверджуються долученими платником до матеріалів справи належним чином оформленими копіями документів, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення податкового обліку та які містять достатні дані про зміст господарських операцій та їх учасників, підтверджують фактичність здійснення таких операцій, а також господарський характер понесених за ними витрат, а саме: актів прийому-передачі послуг/робіт; фотозвітів; платіжних документів тощо. 

Також з`ясовано, що з метою виконання взятих на себе перед позивачем зобов`язань Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Медіа» укладено зі структурними підрозділами Укрзалізниці договори або заявки на розміщення рекламних плакатів, відправлено рекламні постери та після належного виконання заявок отримано від Укрзалізниці акти виконаних робіт та фотозвіти.

Контролюючим органом, у свою чергу, не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вказаними документами, не представлено жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі, а також не зазначено про здійснення ТОВ «Презенс технолоджи» розглядуваних операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Натомість доводи відповідача про неможливість виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Дабл» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юнайтед Медіа» спірних господарських операцій ґрунтуються виключно на припущеннях, які, в свою чергу, базуються на узагальненій податковій інформації без проведення контрольних заходів щодо відповідних осіб та дослідження первинних документів.

Щодо посилання контролюючого органу на завищення платником витрат, що враховуються при визначенні об`єкта оподаткування, на суму від`ємного значення курсових різниць, нарахованих на суму кредитних коштів, отриманих в іноземній валюті, то, як з`ясовано судами, відповідні висновки ґрунтуються на аналізі діяльності вибіркових контрагентів позивача та їх податкової звітності, на підставі яких сформовано твердження про недоведеність використання отриманих ТОВ «Презенс технолоджи» кредитних коштів у власній господарській діяльності.

Відповідно до підпункту «г» підпункту 138.1.1 пункту 138.1 статті 138 ПК України витрати операційної діяльності включають витрати банківських установ, до яких відноситься від`ємне значення курсових різниць від переоцінки активів та зобов`язань у зв`язку зі зміною офіційного курсу національної валюти до іноземної валюти відповідно до підпункту 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 цього Кодексу.

Згідно з підпунктом 153.1.3 пункту 153.1 статті 153 ПК України визначення курсових різниць від перерахунку операцій, виражених в іноземній валюті, заборгованості та іноземної валюти здійснюється відповідно до положень (стандартів) бухгалтерського обліку.

При цьому прибуток (позитивне значення курсових різниць) ураховується у складі доходів платника податку, а збиток (від`ємне значення курсових різниць) ураховується у складі витрат платника податку.

Відповідно до пункту 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 21 «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10 серпня 2000 року № 193 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів»), операції в іноземній валюті під час первісного визнання відображаються у валюті звітності шляхом перерахунку суми в іноземній валюті із застосуванням валютного курсу на дату здійснення операції (дата визнання активів, зобов`язань, власного капіталу, доходів і витрат).

За визначенням, наведеним у пункті 4 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів», валютний курс - установлений Національним банком України курс грошової одиниці України до грошової одиниці іншої країни; курсова різниця - різниця між оцінками однакової кількості одиниць іноземної валюти при різних валютних курсах; монетарні статті - статті балансу про грошові кошти, а також про такі активи й зобов`язання, які будуть отримані або сплачені у фіксованій (або визначеній) сумі грошей або їх еквівалентів; операція в іноземній валюті - господарська операція, вартість якої визначена в іноземній валюті або яка потребує розрахунків в іноземній валюті.

Згідно з підпунктом «а» пункту 7 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів» монетарні статті в іноземній валюті відображаються з використанням валютного курсу на дату балансу.

За правилами пункту 8 П(С)БО 21 «Вплив змін валютних курсів» визначення курсових різниць за монетарними статтями в іноземній валюті проводиться на дату здійснення господарської операції (в межах її обсягу) та на дату балансу.

Курсові різниці від перерахунку грошових коштів в іноземній валюті та інших монетарних статей про операційну діяльність відображаються у складі інших операційних доходів (витрат).

Відповідно до Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 30 листопада 1999 року № 291 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), облік курсових різниць в операційній діяльності відображається в складі інших операційних доходів (субрахунок 714 «Дохід від операційної курсової різниці») та інших операційних витрат (субрахунок 945 «Втрати від операційної курсової різниці»).

В податковому обліку курсові різниці відображаються таким чином: позитивні курсові різниці (дохід) враховуються в рядку 03.19 «Позитивне значення курсових різниць» додатка ІД до рядка 03 Податкової декларації з податку на прибуток; від`ємні курсові різниці (витрати) враховуються в рядку 06.4.12 «Від`ємне значення курсових різниць» згідно з пунктом 153.1 статті 153 розділу III ПК України» додатка ІВ до рядка 06.4 Податкової декларації з податку на прибуток.

Судами з`ясовано, що відповідно до оборотно-сальдових відомостей по рахункам 714, 945 за 2011 - 2014 роки ТОВ «Презенс технолоджи» курсові різниці від переоцінки отриманих позик відображало як у сторону зменшення, з віднесенням цієї суми у дохід, так і в сторону збільшення, з віднесенням цієї суми у витрати.

При цьому судовими інстанціями встановлено, що основними видами діяльності позивача за КВЕД-2010 є: 46.75 оптова торгівля хімічними продуктами; 20.20 виробництво пестицидів та іншої агрохімічної продукції; 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту.

Так, 10 серпня 2011 року між платником (позичальник) та PYYMIA LIMITED, Лімассол, Кіпр (позикодавець) укладено договір позики № 1, за яким позивачу надавалася позика в розмірі 2250000,00 доларів США, з визначенням відсоткової ставки 10 % річних, строком до 31 березня 2015 року. В подальшому, на підставі додаткових угод строк погашення позики сторонами неодноразово продовжувався, із затвердженням оновлених графіків погашення за кредитним зобов`язанням.

Наведені кредитні кошти надали можливість позивачу отримати клієнтську базу Товариства з обмеженою відповідальністю «Презенс», яке прийняло рішення про припинення своєї діяльності на ринку засобів захисту рослин, отримати контакти та рекомендації для налагодження взаємовідносин з іноземними партнерами в Китаї, придбати залишки продукції (хімічної продукції - засобів захисту рослин) та інші активи і, як наслідок, розбудувати бізнес та отримати значну економічну вигоду від продажу хімічної продукції клієнтам.

Також 10 липня 2012 року між позивачем (позичальник) та PYYMIA LIMITED, Лімассол, Кіпр (позикодавець) укладено договір позики № 1, згідно з яким ТОВ «Презенс технолоджи» надано позику в розмірі 2000000,00 доларів США, з визначенням відсоткової ставки 9,8 % річних, строком до 28 грудня 2012 року. В подальшому, на підставі додаткових угод строк погашення позики сторонами неодноразово продовжувався, із затвердженням оновлених графіків погашення за кредитним зобов`язанням.

Кредит за договором позики від 10 липня 2012 року № 1 у розмірі 1000000,00 доларів США отримано 26 вересня 2012 року та використано в повному обсязі на закупівлю засобів захисту рослин в Китаї - перераховано компанії Zhenjiang Agreen Co. за контрактом від 06 жовтня 2011 року № РТ20111006/ZA, що підтверджується карткою рахунка № 312 за період з 03 вересня 2012 року по 28 вересня 2012 року, платіжним дорученням від 26 вересня 2012 року № 38, випискою про операції за 26 вересня 2012 року.

Відтак, є цілком обґрунтованим висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що викладені в акті перевірки доводи щодо непідтвердження використання платником кредитних коштів у власній господарській діяльності не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи та спростовані позивачем шляхом надання відповідної підтверджуючої документації.

За таких обставин твердження судових інстанцій про протиправність оскаржуваних актів індивідуальної дії в розглядуваній частині ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права. 

З огляду на викладене та враховуючи, що за правилами частини другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, а суди попередніх інстанцій не допустили порушення норм процесуального права, які б могли вплинути на встановлення дійсних обставин справи, та правильно застосували норми матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги ГУ ДПС у м. Києві без задоволення, а оскаржених судових рішень - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві залишити без задоволення.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 вересня 2025 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач  І. А. Гончарова

Судді  Р. Ф. Ханова

В. П. Юрченко