КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 752/8142/25 Головуючий у 1 інстанції: Кордюкова Ж.І.
Провадження № 22-ц/824/11167/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів: 
судді-доповідача Шебуєвої В.А., 
суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,
секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційні скарги  ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року та додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2026 року, ухвалені в м. Києві в складі Кордюкової Ж.І., в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Теремки-1» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання житла та комунальних послуг та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Теремки-1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ваша оселя», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» про визнання недійсними договорів, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Теремки-1» (далі - ТОВ «КК «Теремки-1») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за утримання житла та комунальних послуг. Зазначало, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , який з 26 жовтня 2020 року знаходиться на утриманні у ТОВ «КК «Теремки-1», що підтверджується копією договору про передачу на баланс багатоквартирного житлового будинку №ЗІ261020 від 26 жовтня 2020 року. Відповідно до наказу № 8 від 01 травня 2023 року ТОВ «КК «Теремки-1» затверджений тариф у розмірі 11,94 грн. за 1 кв.м та типовий договір про надання послуг з управління, утримання будинків і споруд, прибудинкових територій та сприяння в отриманні комунальних послуг у житловому будинку ( АДРЕСА_2 ). Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконує свої зобов`язання по сплаті внесків, ТОВ «КК «Теремки-1» просило стягнути з неї заборгованість, яка станом на 24 лютого 2025 року склала 29734,39 грн.
В квітні 2025 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ТОВ «КК «Теремки-1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ваша оселя» (далі - ТОВ «КК «Ваша оселя»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» (далі - ТОВ «Інвестбудгаличина») про визнання недійсними договорів та відшкодування моральної шкоди. Зазначала, що з позовної заяви ТОВ «КК «Теремки-1» вона дізналася про укладення між ТОВ «Інвестбудгаличина», з яким у неї був укладений договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, ТОВ «КК «Ваша Оселя», і ТОВ «Керуюча компанія «Теремки-1» договору №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, а також про укладення між ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «Керуюча компанія «Теремки-1» договору № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року. Відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передача повноважень управителя від однієї особи до іншої можлива лише на підставі рішення зборів співвласників багатоквартирного будинку. Крім цього, виключно рішенням зборів співвласників визначається перелік та розмір витрат на управління багатоквартирним будинком. Жодних рішень про зміну управителя та визначення нових тарифів співвласники будинку АДРЕСА_3 не приймали, що підтвердило ТОВ «Інвестбудгаличина». Як вбачається з умов договору № 15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, його сторонами було погоджено про зміну сторони в договорі № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року, тобто в договорі, який був укладений пізніше договору про заміну сторони, що є неможливим. ОСОБА_1 вважає, що вказані договори підлягають визнанню недійсними як такі, що укладені всупереч вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таокж зазначала, що внаслідок протиправних дій відповідачів вона вже близько двох років зазнає моральних страждань, оскільки змушена витрачати безліч свого часу на неодноразові звернення та захист її прав. З метою сплати нею неіснуючого боргу відповідачі шантажують її відключенням електроенергії та ключів доступу для користування ліфтами, що завдає значні незручності, порушує її нормальні життєві зв`язки. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила: визнати недійсним договір №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, укладений між ТОВ «Інвестбудгаличина», ТОВ «КК «Ваша Оселя», ТОВ «Керуюча компанія «Теремки-1»;визнати недійсним договір № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку, укладений ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «Керуюча компанія «Теремки-1»;стягнути з відповідачів моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн.
Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року в задоволенні позову ТОВ «КК «Теремки-1» та зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
27 березня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ «КК «Теремки-1» витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 грн. та повернення їй надмірно сплаченого судового збору в розмірі 2180,16 грн.
Додатковим рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2026 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «КК «Теремки-1» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн. В задоволенні решти вимог заяви відмовлено .
Не погоджуючись із рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні її зустрічного позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким її зустрічний позов задовольнити. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. На думку ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту порушення її прав оспорюваними договорами, оскільки ТОВ «КК «Теремки-1» вказаними договорами обґрунтовувало первісний позов про стягнення з неї заборгованості. Також суд дійшов помилкового висновку про недоведеність її позовних вимог про відшкодування відповідачами моральної шкоди. У зустрічному позові детально обґрунтовано, а матеріали справи містять достатньо доказів неправомірності дій відповідачів, які досить тривалий час порушували і надалі порушують її права, що спричиняє їй та її сім`ї моральні страждання. У мотивувальній частині рішення суд безпідставно встановив факт укладення відповідачами ТОВ «КК «Теремки-1», ТОВ «КК «Ваша оселя» і ТОВ «Інвестбудгаличина» оспорюваних договорів та виникнення у неї заборгованості, а тому ОСОБА_1 також просила змінити мотивувальну частину рішення, виключивши такі висновки. Апелянт зазначає, що під час розгляду справи суд безпідставно відмовив у задоволенні її клопотання про витребування у ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «КК «Теремки-1» договору №15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року, який є предметом судового розгляду, та безпідставно залишив її позовну заяву без руху, неправильно визначивши суму судового збору, у зв`язку з чим нею було надмірно сплачено 2180,16 грн.
ОСОБА_1 також просить змінити додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2026 року та задовольнити її заяву про ухвалення додаткового рішення суду в повному обсязі, стягнути з ТОВ «КК «Теремки-1» на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 18000 грн. та повернення їй надмірно сплачений судовий збір в розмірі 2180,16 грн. Вважає, що суд безпідставно зменшив заявлену нею до стягнення суму витрат на правничу допомогу з 18 000,00 грн. до 8000,00 грн. за відсутності відповідного клопотання ТОВ «КК «Теремки-1». В мотивувальній частині додаткового рішення суд першої інстанції зазначив, що послуги, які були надані адвокатом Скосар С.В. і які зазначені в акті приймання-передачі від 04 лютого 2026 року, як то вивчення та аналіз первісної позовної заяви, визначення стратегії та тактики ведення судового спору, збір доказів, формування правової позиції по справі, підготовка та подання процесуальних документів також вчинялись як супровід справи за позовом ТОВ «КК «Теремки-1», так і супровід її зустрічного позову, що, на думку суду, не потребувало для адвоката витрачання додаткового часу чи зусиль. Разом з тим, як вбачається з відзиву на первісну позовну заяву ТОВ «КК «Теремки-1» та зустрічної позовної заяви, доводи, докази та мотиви обох процесуальних документів відрізняються. Адвокатом Скосар С.С. було витрачено окремо час як на підготовку процесуальних документів по первісному, так і по зустрічному позову. Суд не взяв до уваги значну кількість доказів, які були зібрані адвокатом та подані до суду, а також значну кількість адвокатських запитів, направлених до відповідачів інших юридичних осіб і органів. Вказані дії потребували багато часу, а тому повинні бути враховані. ОСОБА_1. зазначає, що при поданні позовної заяви нею було сплачено судовий збір за дві немайнові вимоги та одну вимогу майнового характеру з урахуванням коефіцієнту для пониження відповідного розміру ставки судового збору відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» в загальному розмірі 3 633,60 грн. Проте, суд першої інстанції безпідставно залишив її позовну заяву без руху, зазначивши, що вона має доплатити 2 180,16 грн., виходячи із майнової і п`яти немайнових вимог. Тому суд першої інстанції мав повернути їй вказану суму судового збору, як надмірно сплачену.
В апеляційній інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.
В судове засідання представники ТОВ «КК «Теремки-1», ТОВ «КК «Ваша оселя» і ТОВ «Інвестбудгаличина»  не з`явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.
Вислухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції , колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 ,загальною площею 73,8 кв.м, що підтверджуються інформаційною довідкою від 20 березня 2025 року № 418784447.
28 квітня 2020 року між ТОВ «Інвестбудгаличина» та  ОСОБА_1 було укладено договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком №60/2, за умовами якого управитель зобов`язався надати споживачу послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: АДРЕСА_2 , а споживач оплачувати вартість послуги.
В п.10 договору від 28 квітня 2020 року №60/2 сторони погодили, що згідно додатку №2 до договору ціна послуги з управління становить 14,09 грн. за 1кв.м площі житлового приміщення (в тому числі податок на додану вартість).
Пунктом 10.1. договору від 28.04.2020 №60/2 встановлено, що послуга з управління також включає: утримання охорони будинку, вартість якої становить 267 грн. на місяць; утримання охорони комплексу, вартість якої становить 100 грн. на місяць (буде включена до вартості послуги з управління з моменту підписання додаткової угоди про надання послуги з технічного обслуговування системи шлагбаумів); технічне обслуговування системи шлагбаумів, вартість якої становить 15 грн. на місяць (буде включена до вартості послуги з управління з моменту підписання додаткової угоди про надання послуги з технічного обслуговування системи шлагбаумів); відеоспостереження (вартість послуги залежить від тарифу оператора); вивезення ВГВ та будівельних відходів, вартість якої становить 17, 94 грн./кв.м загальної площі (одноразово).
Відповідно до п.п. 30-31 договору від 28.04.2020 №60/2 сторони погодили, що цей договір укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна сторона не повідомить письмово іншій стороні про відмову від цього договору, він вважається продовженим на один рік.
26 жовтня 2020 року між ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «Сіті-форус» було укладено договір про надання послуг незавершеного будівництвом житлового будинку №ЗІ261020, за умовами п.1 якого останнє зобов`язалось забезпечувати обслуговування незавершеного будівництвом житлового будинку по об`єкту «Будівництво житлового комплексу з вбудовано-прибудованими нежитловими приміщеннями та паркінгом на АДРЕСА_2 ) (житловий будинок АДРЕСА_4 ) та прибудинкової території, яка призначена для обслуговування даного будинку відповідно до умов договору.
Відповідно до п.7.1. договору 26 жовтня 2020 року № ЗІ261020 визначено, що даний договір набирає чинності з моменту підписання повноважними представникам сторін та діє до моменту передачу замовником житлового будинку прийнятого в експлуатацію та прибудинкової території на баланс виконавця, про що між сторонами укладається окремий договір.
01 липня 2022 року Голосіївською районною у місті Києві державною адміністрацією було видано розпорядження №172, яким присвоєно поштову адресу житловому будинку АДРЕСА_5 як: АДРЕСА_6 та житловому будинку АДРЕСА_7 (третя черга будівництва) на АДРЕСА_8 .Також з цього розпорядження вбачається, що житлові будинки другої та третьої черги будівництва на АДРЕСА_2 були закінчені будівництвом відповідно до сертифікату відповідності закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проєктний документації та підтверджує його готовність до експлуатації від 15.12.2021 №ІУ123211210304 та №123211210322.
01 травня 2023 року між ТОВ «Інвестбудгаличина» як первісним управителем 1, ТОВ «КК «Ваша Оселя» як новим управителем 1 та ТОВ «КК «Теремки-1» як управителем 2, укладений договір №15/05/23-15В/1/3с про заміну сторони договору.
Відповідно до п.п. 1-3 договору №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року сторони домовились замінити одну із сторін в договорі про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку №15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_6 , укладеного між первісним управителем 1 і управителем 2 (основний договір), а саме передати новому управителю 1 усі права і обов`язки первісного управителя 1 за основним договором. Первісний управитель 1 та управитель 2 згодні із заміною первісного управителя 1 на нового управителя 1. Після підписання сторонами цього договору первісний управитель 1 передає, а новий управитель 1 набуває всіх прав та приймає на себе всі обов`язки первісного управителя 1 за основним договором.
01 травня 2023 року ТОВ «КК «Теремки-1» видало наказ №8, згідно з яким затвердило тариф у житловому комплексі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ( АДРЕСА_9 , у розмірі 11,94 грн. за 1 кв.м.
12 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Інвестбудгаличина» із заявою про проведення перерахунку плати за послуги, які воно мало надавати. ТОВ «Інвестбудгаличина» листом відмовило у проведенні перерахунку, посилаючись на те, що послуги надаються новою обслуговуючою компанією ТОВ «КК «Теремки-1» в межах укладених договорів із співвласниками будинку.
Звертаючись до суду з позовом, ТОВ «КК «Теремки-1» надало розрахунок, згідно з яким за ОСОБА_1 обліковується заборгованість за послуги з утримання житла та комунальні послуги за період з липня 2023 року по березень 2025 року, яка станом на 24 лютого 2025 року становить 29734,39 грн. Відповідно до заявлених вимог ТОВ «КК «Теремки-1» порушило перед судом питання про стягнення з ОСОБА_1 вказаної їзаборгованості.
ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, укладений між ТОВ «Інвестбудгаличина», ТОВ «КК «Ваша Оселя», ТОВ «КК «Теремки-1»; визнати недійсним договір № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку, укладений ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «КК «Теремки-1»; а також стягнути з відповідачів моральну шкоду, яку вона оцінює в розмірі 10000 грн.
Суд першої інстанції відмовив у задоволенні первісного позову ТОВ «КК «Теремки-1» та зустрічного позову ОСОБА_1 .
Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову ТОВ «КК «Теремки-1» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості сторонами не оскаржене, а відтак колегія суддів не перевіряє правильність ухвалення рішення у вказаній частині.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч.3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п.п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру,за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Свої вимоги про відшкодування моральної шкоди, ОСОБА_1 обґрунтовувала необхідність витрати досить великої кількості часу і сил на звернення до відповідачів та інших осіб, захист її прав у суді, пред`явленням до неї безпідставних вимог щодо сплати боргу та шантажуванням відключенням їй електроенергії та ключів доступу для користування ліфтами.
Водночас, сам по собі факт звернення ОСОБА_1 до відповідачів та суду за захистом її прав, а також пред`явлення до неї вимог про стягнення заборгованості, незалежно від їх обґрунтованості, не надає їй право на відшкодування відповідачами моральної шкоди.
ОСОБА_1 не було надано належних і достатніх доказів на підтвердження протиправності дій відповідачів, а також факту завдання їй моральної шкоди, зокрема, і у зв`язку з пред`явленням ТОВ «КК «Теремки-1» до неї вимог про стягнення заборгованості, та укладення відповідачами оспорюваних договорів №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору та № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростовують висновків суду першої інстанції в частині вирішення її вимог про відшкодування моральної шкоди.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, укладеного між ТОВ «Інвестбудгаличина», ТОВ «КК «Ваша Оселя», ТОВ «Керуюча компанія «Теремки-1»; та визнання недійсним договору № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку, укладеного ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «Керуюча компанія «Теремки-1».
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
Водночас, п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.
Відповідно до положень частини 2 статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.
Згідно зі статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями.
Отже, законодавець відніс до юрисдикції господарських судів, зокрема, спори що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем. При цьому визначальним є характер договору, з приводу якого виник спір, а не суб`єктний склад сторін позову.
ОСОБА_1 заявила вимоги про визнання недійсним договору №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, укладеного між ТОВ «Інвестбудгаличина», ТОВ «КК «Ваша Оселя», ТОВ «КК «Теремки-1»; та визнання недійсним договору № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку, укладеного ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «КК «Теремки-1».
Оскільки позивач оспорив господарські договори між юридичними особами, а тому з урахуванням предмету спору та наведених положень ЦПК України та ГПК України, такі позовні вимоги підлягали розгляду в порядку господарського судочинства.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.
Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.
Відтак, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, укладеного між ТОВ «Інвестбудгаличина», ТОВ «КК «Ваша Оселя», ТОВ «КК «Теремки-1»; та визнання недійсним договору № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку, укладеного ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «КК «Теремки-1», із закриттям провадження в справі в цій частині.
При цьому ОСОБА_1 роз`яснюється, що відповідно до ч.1 ст. 256 ЦПК України у неї є право протягом десяти днів з дня отримання відповідної постанови звернутися до Київського апеляційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.
Колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду першої інстанції.
Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна правнича допомога є складовою судових витрат.
Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до положень ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Тобто, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу ОСОБА_1 надавав адвокат Скосар С.С. на підставі договору про надання правничої допомоги №01/17/11 від 17 листопада 2024 року. 
ОСОБА_1. заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 18000 грн., з яких: 15000 грн. - фіксована сума за надання правничої допомоги, пов`язаної з супроводом судової справи за позовом ТОВ «КК «Теремки-1», та 3000 грн. - за участь адвоката в одному судовому засіданні.
Разом з тим, предметом судового розгляду був як первісний позов ТОВ «КК «Теремки-1», так і зустрічний позов ОСОБА_1 , обидва з яких були залишені судом без задоволення. 
При цьому предметом позову ТОВ «КК «Теремки-1» було стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Надання адвокатом правничої допомоги ОСОБА_1. в даній справі не потребувало аналізу великої кількості документів і нормативно-правових актів. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про відшкодування ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у зменшеному розмірі в сумі 8000,00 грн. 
У колегії суддів відсутні підстави для висновку про те, що визначений судом розмір витрат на правничу допомогу не відповідає складності справи, обсягу наданих адвокатом послуг, вимогам розумності і справедливості.
Також, колегія суддів відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо безпідставності відмови суду у поверненні їй як надмірно сплаченого судового збору у сумі 2180,16 грн. за додатковим рішенням, оскільки питання щодо повернення судового збору вирішується за клопотанням особи, яка його сплатила ухвалою суду в порядку, визначеному ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Враховуючи викладене, рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року підлягає скасуванню в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, укладеного між ТОВ «Інвестбудгаличина», ТОВ «КК «Ваша оселя», ТОВ «КК «Теремки-1»; та визнання недійсним договору № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку, укладеного між ТОВ «Інвестбудгаличина» та ТОВ «КК «Теремки-1», із закриттям провадження в справі в цій частині.В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року, та додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2026 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року задовольнити частково.
Скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору №15/05/23-15В/1/3с від 01 травня 2023 року про заміну сторони договору, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина», Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Ваша оселя», Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Теремки-1»; та визнання недійсним договору № 15/05/23-15В/1 від 15 травня 2023 року про передачу частини функцій управління багатоквартирного будинку, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестбудгаличина» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Теремки-1», та закрити провадження в справі в цій частині.
В іншій частині рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 26 березня 2026 року залишити без змін.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2026 року залишити без задоволення.
Додаткове рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 01 червня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 вересня 2026 року. 

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.