ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2026 р. | Справа № 480/2683/24
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої К.В.,
Суддів: Ральченка І.М. , Фоміної Л.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЛАТІМЕР" на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2026 (головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602) по справі № 480/2683/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОРГОВИЙ ДІМ "ЛАТІМЕР" 
до  Київської митниці   
про визнання протиправним та скасування рішення,
ВСТАНОВИВ:
І. Зміст заяви та її обґрунтування.
03.06.2026 до Сумського окружного адміністративного суду надійшла заява адвоката Бакаєва Олександра Сергійовича, в якій просив ухвалити додаткове судове рішення у справі №480/2683/24 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» в розмірі 5000,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Київської митниці.
В обґрунтування заяви заявник зазначав, що 02 червня 2026 року Сумським окружним адміністративним судом, прийнято рішення у справі №480/2683/24 про задоволення позовних вимог ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР», проте не вирішено питання щодо стягнення з відповідача судових витрат позивача на професійну правничу допомогу. Позивачем були понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на професійну допомогу у розмірі 5000,00 грн по договору про надання професійної правничої допомоги від 28.03.2024 № 04-03/24 та акту виконаних робіт від 03.02.2026. Наведене свідчить про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення.
ІІ. Зміст судового рішення першої інстанції.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2026 відмовлено у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім «Латімер» про ухвалення додаткового судового рішення.
Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що між Адвокатським бюро «Віктор Васильцов і партнери» та адвокатом Бакаєвим О.С. 28.03.2024 укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 04-03/1/24 предметом якого є надання Адвокатським бюро правничої допомоги клієнту: ТОВ «Торговий дім «Латімер». Зі змісту договору слідує, що Адвокатське бюро зобов`язується виконувати умови іншого договору з ТОВ «Торговий дім «Латімер». Обов`язки адвоката Бакаєва О.С., як сторони у договорі, з Адвокатським бюро договором не визначені, можливість отримання ним винагороди не передбачена. ТОВ «Торговий дім «Латімер» учасником цього договору не є. Отже, договір між адвокатським бюро та адвокатом за змістом не є договором про надання правничої допомоги, оскільки укладений не з особою, якій адвокатом (адвокатським бюро) надається правнича допомога
Крім того, наявний у матеріалах справи ордер, оформлений адвокатом Бакаєвим О.С. на представництво інтересів позивача підтверджує повноваження саме адвоката, що здійснює адвокатську діяльність індивідуально та не підтверджує його повноваження діяти від імені Адвокатського бюро «Віктор Васильцов і партнери».
ІІІ. Підстави апеляційного оскарження та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник позивача Бакаєв Олександр Сергійович звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23 червня 2026 року у справі № 480/2683/24; ухвалити нове судове рішення (додаткове рішення), яким заяву ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» задовольнити повністю - стягнути на користь Позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 5000 грн; стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Київської митниці витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що висновок суду про відсутність підстав для відшкодування витрат за договором про правничу допомогу з адвокатським бюро є помилковим, оскільки суперечить ч. 6 ст. 14 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», відповідно до якої адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Отже, мала місце абсолютно легітимна тристороння конструкція правовідносин, прямо дозволена профільним Законом. Суд першої інстанції вдався до надмірного формалізму, що повністю нівелює право сторони на відшкодування реальних судових витрат.
Неодноразово у свої постановах Верховний Суд зазначав: якщо договір про надання правової допомоги укладено з юридичною особою (Адвокатським об`єднанням або Адвокатським бюро), остання має право делегувати виконання умов договору конкретному адвокату (в тому числі залученому на договірних засадах). При цьому сплата гонорару на рахунок такого Об`єднання/Бюро є належним підтвердженням понесених стороною витрат, навіть якщо документи в суді підписував залучений адвокат.
Оскільки повноваження адвоката Бакаєва О.С. на представництво ТОВ «ТД «ЛАТІМЕР» були належним чином підтверджені під час розгляду справи по суті (позов прийнято, розглянуто та повністю задоволено), технічна генерація ордера через кабінет індивідуальної діяльності не може нівелювати дію матеріальних договорів та факт оплати послуг клієнтом.
ІV. Провадження в суді апеляційної інстанції та виклад позиції інших учасників справи.
Відповідач не реалізував своє процесуальне право подання відзиву на апеляційну скаргу, що в силу положень частини четвертої статті 304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Учасники справи повідомлені про перегляд ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2026 належним чином шляхом отримання ними копій ухвал Другого апеляційного адміністративного суду про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження в електронній формі в електронному кабінеті учасника справи.
З урахуванням пункту 3 частини першої статті 311, частини першої статті 312, частини третьої статті 252 КАС України колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в порядку письмового провадження. З урахуванням вимог частини четвертої статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
V. Нормативне регулювання та оцінка суду апеляційної інстанції.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 132 КАС України).
Згідно з частинами першою і другою статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Відповідно до статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Згідно з частиною першою-п`ятою статті 252 КАС України суд, який ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.
Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.
Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 252 КАС України.
Верховний Суд в постанові від 19.03.2020 у справі № 640/6209/19 сформулював правовий висновок щодо застосування статті 252 КАС України, відповідно до якого, додаткове рішення у справі після його ухвалення стає невід`ємною частиною основного рішення по суті позовних вимог, отже, незалежно від результату вирішення ним передбачених частиною першою статті 252 КАС України вимог або питань, процесуальна форма його викладення та порядок його оскарження є таким, що і для основного рішення у справі. Означені у частині першій статті 252 КАС України питання не можуть вирішуватись по суті шляхом постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового судового рішення. Така ухвала постановляється виключно у випадку відсутності передбачених законом підстав для ухвалення додаткового судового рішення.
Тобто, у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності/відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі "додаткового рішення" або "додаткової постанови" з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення. Постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення і висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 КАС України.
У подальшому зазначену правову позицію підтримала і Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 19.01.2022 у справі № 500/2632/19, а також Верховний Суд в постановах від 28.11.2022 у справі № 340/8998/21, від 29.11.2022 у справі № 340/9016/21, від 19.11.2024 у справі № 340/8613/23 тощо.
У цій справі після ухвалення судом першої інстанції рішення за результатами розгляду справи по суті, представник позивача подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення з питання розподілу судових витрат, які не були вирішені під час прийняття рішення судом першої інстанції.
При цьому вирішуючи вказану заяву, суд першої інстанції надав оцінку доказам у справі та дійшов висновку про відсутність підтвердження факту сплати позивачем правничої допомоги адвокату, проте замість додаткового рішення постановив з цього питання ухвалу про відмову в ухваленні додаткового судового рішення.
Разом з тим, колегія суддів, з урахуванням сталої правової позиції Верховного Суду з наведеного питання, вважає, що у випадку, коли суд визнає, що ним не було вирішено питання про судові витрати в основному судовому рішенні і розглядає питання наявності / відсутності підстав для стягнення судових витрат з тієї чи іншої сторони, суд має ухвалити судове рішення у формі "додаткового рішення" або "додаткової постанови" з урахуванням форми ухваленого основного судового рішення.
Таким чином, постановлення за наслідками розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення висновку про відсутність підстав для стягнення судових витрат судового рішення у формі ухвали є порушенням норм статті 252 КАС України.
Колегія суддів звертає увагу, що з огляду на виявлені під час апеляційного перегляду процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, суд апеляційної інстанції не може ухвалити нове рішення у цій справі, оскільки відповідно до статті 320 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями ухвалити додаткову постанову як невід`ємну частину рішення Сумського окружного адміністративного суду від 02.06.2026 у цій справі.
Так, відповідно до частин першої-третьої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно доводи представника позивача, викладені у апеляційній скарзі, частково знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду в розрізі процесуальних порушень, допущених судом першої інстанції, а тому справа підлягає направленню до суду першої інстанції на новий розгляд в частині вирішення заяви позивача про ухвалення додаткового судового рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16.10.2025 у справі № 160/18641/24.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 320 КАС України неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання, є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За встановлених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, що призвело до необґрунтованого висновку про постановлення ухвали про відмову в ухваленні додаткового рішення, що є наслідком часткового задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2026 як такої, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки суд апеляційної інстанції не ухвалив остаточного рішення за результатами апеляційного оскарження.
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» задовольнити частково.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 23.06.2026 по справі №480/2683/24 про відмову в ухваленні додаткового рішення скасувати.
Адміністративну справу №480/2683/24 направити до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду в частині вирішення заяви адвоката Бакаєва Олександра Сергійовича в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЛАТІМЕР» про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя | | К.В. Мінаєва
Судді | | І.М. Ральченко   Л.О. Фоміна