ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2026 м.Дніпро Справа № 904/328/26

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Демчини Т.Ю. (суддя-доповідач),
суддів: Кошлі А.О., Стефанів Т.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 (головуючи в першій інстанції Назаренко Н.Г.) 
у справі за позовом Виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕНЕГІЯ» 
про стягнення коштів,
в с т а н о в и в:

1. Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції 
У січні 2026 року Виконавчий комітет Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області (надалі – Виконком Будищенської сільради) звернувся до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕНЕГІЯ» (надалі – ТОВ «Тенегія») про стягнення боргу за договором поставки від 02.05.2024 № Б02/05 у розмірі 54772,00 грн. 
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на виконання умов договору поставки від 02.05.2024 № Б02/05 сплатив на користь відповідача попередню оплату у розмірі 54772,00 грн за паливо, однак відповідач товар не поставив, оскільки його АЗС не мали пального, а згодом припинили працювати взагалі.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «Тенегія» на користь Виконкому Будищенської сільради попередню оплату у розмірі 11055,00 грн, в решті вимог позову відмовлено. Цим же рішенням стягнуто з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 527,73 грн.
Частково відмовляючи в позові, суд першої інстанції зазначив, що позивач надав докази проведення попередньої оплати (скретч-картки) лише на суму 11055,00 грн, а не на всю заявлену до стягнення суму. При цьому суд не визнав належним доказом наданий позивачем односторонній акт від 31.12.2024, складений не позивачем, а працівниками Будищенського закладу загальної середньої освіти (надалі – Будищенського ЗЗСО). На переконання суду першої інстанції, позивач не довів належними та допустимими доказами факт непоставки товару відповідачем на більшу суму. 
2. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеним рішенням, позивач у справі - Виконком Будищенської сільради звернувся до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій заявлено вимогу скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 у справі № 904/328/26 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги Виконавчого комітету Будищенської сільської ради задовольнити повністю. 
Апелянт вказує, що суд першої інстанції не врахував видаткову накладну № 0005/0000388 від 02.05.2024 та специфікацію № 0005/0000388-С, які підтверджують передачу позивачу скретч-карток на всю суму 54477,50 грн (1090 л), а не лише на 11055,00 грн. Апелянт наголошує, що ці документи надавалися суду та наявні в матеріалах справи, однак суд їх не взяв до уваги, помилково обмеживши суму задоволених вимог лише 11 скретч-картками, наданими позивачем. Апелянт стверджує, що відповідач не довів факт поставки товару, у зв`язку з чим позивач має право на повернення всієї суми попередньої оплати. 
3. Короткий зміст вимог та узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу
Відповідач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст.263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. При цьому відповідач був належним чином повідомленим про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження, шляхом доставки до його електронного кабінету ухвали суду від 04.05.2026. 
4. Процедура апеляційного провадження
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.04.02.2026, для розгляду даної апеляційної скарги визначено колегію суддів Центрального апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Демчини Т.Ю. (доповідач), суддів Кошлі А.О., Стефанів Т.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 22.04.2026 апеляційну скаргу залишено без руху та надано апелянту 10-денний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, для усунення допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.
Виконкомом Будищенської сільради 29.04.2026 подано до суду заяву про усунення недоліків, до якої додано уточнену апеляційну скаргу, з якої вбачається, що зазначені в ухвалі Центрального апеляційного господарського суду від 10.04.2026 недоліки апелянтом усунуто в повному обсязі.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.05.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Виконкому Будищенської сільради на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 у справі № 904/328/26 за позовом Виконкому Будищенської сільради до ТОВ «Тенегія» про стягнення коштів; призначено розгляд апеляційної скарги здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, а також витребувано з Господарського суду Дніпропетровської області матеріали вказаної справи. 
13.05.2026 матеріали справи № 904/328/26 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
5. Встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини
02.05.2024 між ТОВ «Тенегія» (постачальник) та Виконкомом Будищенської сільради (покупець) укладено договір поставки № Б02/05, відповідно до п.1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність продукцію, код ДК 021:2015 09130000-9 «Нафта і дистиляти», а покупець зобов`язується оплатити та прийняти вказаний товар.
Згідно з п.п.1.2-1.4 договору, найменування товару: дизпаливо, одиниця вимірювання: літр, кількість: згідно накладних на товар.
Пунктом 1.5 договору передбачено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997.
Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем за кількістю та якістю з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору (п.2.1 договору). 
Згідно з п.3.1 договору, ціна 1 л товару: згідно накладних на товар. Загальна сума договору: 54772,50 грн, у тому числі ПДВ 9128,75 грн (п.3.2 договору). 
Пунктом 4.1 договору передбачено умови оплати: оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника у день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладній і дійсна протягом одного дня їх виписки. 
Відповідно до п.4.4 договору, постачальник зобов`язується видати довірчі документи та видаткову накладну на товар представнику покупця, за умови надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортних даних, ідентифікації підпису, номенклатури та кількості ТМЦ, що скріплена підписом керівника покупця та печаткою покупця та за наявності в нього паспорту. 
Згідно з п.5.1.1 договору, передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого усі обов`язки сторін за погашеними скретч-картками вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в меншій кількості, ніж зазначено у скретч-картці (п.5.1.2 договору). 
Відповідно до п.5.2 договору, умови постачання товару – самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який у ньому зазначений.
Згідно з п.9.1 договору, усі спори, що виникають з цього договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між Сторонами.
Пунктом 10.1 договору передбачено, що договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Даний договір діє до 31.12.2024 (п.10.2 договору). 
До договору сторонами укладено Специфікацію № 1 на поставку товару – дизпалива у кількості 1090 л за ціною 50,25 грн/л на загальну суму 54772,50 грн з ПДВ.
Згідно видаткової накладної № 0005/000388 від 02.05.2024, Виконком Будищенської сільради отримав скретч-картки на дизпаливо на загальну суму 54772,50 грн. 
Відповідно до Специфікації № 0005/0000388-С, Виконком Будищенської сільради отримав наступні скретч-картки: дизпаливо, номінал 10 л: 304528646004; дизпаливо, номінал 20 л: 304622005580, 304622005581, 304622005582, 304622005583, 304622005584, 304622005585, 304622005586, 304622005587, 304622005588, 304622005589, 304622005590, 304622005591, 304622005592, 304622005593; дизпаливо, номінал 40 л: 304206282590, 304206282591, 304206282592, 304206282593, 304206282594, 304206282595, 304206282596, 304206282597, 304206282598, 304206282599, 304206282600, 304206282601, 304206282602, 304206282603, 304206282604, 304206282605, 304206282606, 304206282607, 304206282608, 304206282609. 
Платіжною інструкцією № 1224 від 06.05.2024 підтверджується, що позивач перерахував на користь відповідача грошові кошти в розмірі 54722,50 грн, призначення платежу: оплата за паливно-мастильні матеріали (дизельне паливо) згідно накладної № 0005/0000388 від 02.05.2024, договір № Б02/05 від 02.05.2024.
31.12.2024 комісією у складі уповноважених осіб Будищенського ЗЗСО: Соліної А.Т. (заступника директора з навчально-виховної роботи), Лазаренко М.Л. (заступника директора з ВР), Чеберяк М.І. (завідуючого господарством) складено Акт, затверджений директором Будищенського ЗЗСО, з якого вбачається, що згідно договору поставки № Б 02/05 від 02.05.2024, дизельне паливо поставлене не було, зокрема, при спробі використати талони виявлено, що АЗС постачальника за адресою: м.Черкаси, вул.Дахнівська - закрита, відпуск пального не здійснюється. 
До матеріалів справи позивачем долучені копії скретч-карток у кількості 11 шт. на дизпаливо номіналом 20 л: №№304622005583, 304622005584, 304622005585, 304622005586, 304622005587, 304622005588, 304622005589, 304622005590, 304622005591, 304622005592, 304622005593.
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Частиною 1 ст.627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частина 1 ст.626 ЦК України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). 
За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України).
Статтею 655 ЦК України врегульовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до ч.1 ст.656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
Згідно зі ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом з товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.
Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ст.663 ЦК України).
У ст.664 ЦК України зазначено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування. Якщо з договору купівлі-продажу не випливає обов`язок продавця доставити товар або передати товар у його місцезнаходженні, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент здачі товару перевізникові або організації зв`язку для доставки покупцеві.
Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України).
Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 
За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України, невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.
Згідно з ч.1 ст.670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Відповідно до ст.693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення ст.538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За змістом ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).
За приписами ст.86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
6. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду першої інстанції
Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Предметом апеляційного оскарження є висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем невиконання відповідачем зобов`язань за договором поставки пального № Б02/05 від 02.05.2024 з поставки дизельного палива на загальну суму 54772,00 грн та про наявність підстав для стягнення попередньої оплати за непоставлений товар виключно в межах вартості тих скретч-карток, копії яких надані позивачем.
Апелянт в апеляційній скарзі стверджує, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог на загальну суму 43717,00 грн., не врахував видаткову накладну № 0005/0000388 від 02.05.2024 та специфікацію № 0005/0000388-С, які підтверджують передачу позивачу скретч-карток на всю заявлену до стягнення суму 54477,50 грн (1090 л), а не лише на 11055,00 грн. Апелянт наголошує, що ці документи надавались суду та наявні в матеріалах справи, однак суд не надав їм належної оцінки, помилково обмеживши суму задоволених вимог лише вартістю пального, що може бути отримане на підставі 11 скретч-карток, які надані позивачем до позовної заяви. Апелянт стверджує, що відповідач не довів факту поставки товару на заявлену до стягнення суму, тому позивач має право на повернення усієї суми попередньої оплати. 
Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача попередньої оплати у розмірі 44717,00 грн за договором поставки № Б02/05 від 02.05.2024, з огляду на таке. 
Відповідно до ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.74 ГПК України). Цей принцип є основоположним у господарському судочинстві та покладає тягар доказування на кожну зі сторін спору.
Предметом доказування у даній справі є обставини, пов`язані з фактом непоставки товару за договором поставки, а також обсяг (кількість та вартість) товару, який не було поставлено.
Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги про стягнення попередньої оплати у повному обсязі, посилається на видаткову накладну № 0005/0000388 від 02.05.2024 та специфікацію № 0005/0000388-С, які підтверджують передачу Виконкому Будищенської сільради скретч-карток на отримання дизельного палива у загальному обсязі 1090 л на загальну суму 54477,50 грн.
Як встановлено судом, за умовами договору відповідач зобов`язався поставити позивачу товар – дизельне паливо у кількості 1090 л у формі скретч-карток, за якими здійснюється відпуск палива на АЗС шляхом заправки автомобілів протягом терміну дії таких скретч-карток.
Як стверджує позивач, на АЗС відповідача він не зміг отримати дизельне паливо у встановленій договором кількості у зв`язку з тим, що АЗС відповідача не мали пального, а згодом припинили працювати взагалі. Позивач надав копії частини талонів, за якими, за його твердженнями, позивач не зміг отримати пальне.
Відповідно до п.3 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, яка затверджена Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 № 281/171/578/155, талон - це спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому. Талон надає право отримати на АЗС фіксовану кількість нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.
Форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери (п.10.3.3.1 вищезазначеної Інструкції). Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою № 17-НП (п.10.3.3.2 Інструкції).
За загальним правилом, для отримання товару на АЗС покупець пред`являє оператору АЗС картку (талон) на пальне. Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію талону/картки на пальне, здійснює фактичну передачу (видачу) товару відповідної марки та кількості, після чого талон/картка на пальне залишається у оператора, що є підтвердженням факту отримання покупцем товару відповідного асортименту та кількості.
Таким чином, покупець як власник талонів/карток на пальне, отриманих від постачальника, володіє законним правом на отримання на АЗС, визначених угодою, товару (пального) по талонах/картках у кількості, маркуванні, визначеному у талонах на пальне. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 06.06.2023 у справі № 903/666/22.
Згідно з п.9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997 (з наступними змінами), розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.
Таким чином, скретч-картки є документами, які підтверджують право позивача на отримання вже оплаченого товару. При цьому наявність у позивача невикористаних скретч-карток є доказом того, що товар за цими картками не було отримано, адже на АЗС водій обмінює талони (скретч-картки) на відповідну кількість палива.
Водночас, відсутність у позивача скретч-карток, наданих продавцем пального при здійсненні його попередньої оплати, може свідчити про їх погашення - використання шляхом передачі оператору АЗС з одночасним отриманням пального відповідного асортименту та кількості, що відповідно до п.5.2.2 договору свідчитиме про виконання усіх обов`язків сторін за погашеними скретч-картками.
Колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що у даному випадку обов`язок доведення поставки товару покладений на відповідача, який має надати докази у спростування стверджуваного позивачем факту непоставки товару, оскільки такі доводи суперечать вимогам ст.74 ГПК України. 
При цьому апеляційний суд вважає нерелевантними наведені в апеляційній скарзі висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 27.05.2020 у справі № 922/2131/19, від 20.02.2019 у справі № 912/2275/17, від 30.07.2019 у справі № 904/4899/18, оскільки договори поставки, що у них аналізувались, містили інші, відмінні від даного договору, умови, строки та алгоритм отримання товару. 
Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 924/277/19, на яку посилається апелянт, дійсно підтвердив право покупця на повернення попередньої оплати при непоставці товару. Однак, у зазначеній справі факт непоставки товару був підтверджений належними доказами щодо усього обсягу непоставленого товару. У цій же справі позивач не надав жодних доказів у підтвердження невикористання інших скретч-карток, крім одинадцяти, наданих суду.
Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18, від 28.11.2019 у справі № 918/150/19, від 26.01.2022 у справі № 921/787/20 від 14.06.2022 у справі № 904/3870/21, від 13.09.2022 у справі № 918/1222/21.
Стверджувані позивачем обставини щодо неможливості отримати дизельне пальне у заявлених кількості та сумі на підставі ст.74 ГПК України покладають на нього тягар доказування (обов`язок довести) зазначеного факту.
Наявність у володінні позивача скретч-карток має доказове значення для підтвердження факту неотримання товару в асортименті та кількості, що у них зазначені. Натомість за відсутності таких скретч-карток у позивача, вищезазначений факт підлягає доведенню позивачем на загальних підставах належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами.
Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 
Як правильно зазначив суд першої інстанції, в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач не мав можливості використати інші скретч-картки, крім наявних у справі 11 карток на загальну суму 11055,00 грн. Позивач не надав суду жодних доказів того, що він звертався на АЗС відповідача з іншими скретч-картками та отримав відмову у відпуску пального. Не надано також доказів того, що інші скретч-картки не були використані позивачем або уповноваженими ним особами через пошкодження, втрату чи з інших причин. 
Отже, матеріали справи свідчать про те, що позивачем не надано суду належних та достовірних доказів того, що інші скретч-картки (крім одинадцяти, наданих суду) залишились невикористаними. 
При цьому наданий позивачем Акт від 31.12.2024, складений працівниками Будищенського ЗЗСО, не може бути оцінений судом як належний доказ, оскільки цей заклад не був стороною договору поставки, жодних документів у підтвердження передання вказаному закладу скретч-карток, отриманих позивачем за спірним договором, їх кількості та номіналу, суду не надано, як і не надано доказів у підтвердження уповноваження позивачем осіб, що підписали Акт, на його складання. Крім того, зазначений акт складений в односторонньому порядку, без участі уповноважених осіб відповідача, що позбавляє його доказової сили в розумінні ст.ст.76-79 ГПК України. До того ж, зміст цього Акту свідчить про неможливість використання талонів лише на одній АЗС постачальника.
Зі змісту ст.693 ЦК України вбачається, що у разі, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Наведена норма наділяє особу правом самостійно визначити спосіб захисту свого порушеного права певним шляхом, що було реалізовано позивачем в межах даної справи, шляхом подання відповідного позову. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у справі № 909/524/18 від 08.02.2019 та № 925/731/18 від 09.04.2020.
Однак, як правильно зазначив суд першої інстанції, застосування цієї норми можливе лише в межах доведеного факту непоставки товару. Тобто позивач повинен довести, що товар на певну суму не було поставлено. У даному випадку позивач довів непоставку товару лише на суму 11055,00 грн, оскільки надав суду копії невикористаних скретч-карток саме на цю суму.
Щодо доводів апеляційної скарги про наявність в матеріалах справи видаткової накладної та специфікації на всю суму, колегія суддів звертає увагу на те, що видаткова накладна № 0005/0000388 від 02.05.2024 та Специфікація № 0005/0000388-С підтверджують лише факт передачі позивачу скретч-карток на загальну суму 54477,50 грн, які надають право покупцю на отримання відповідної кількості вже попередньо оплаченого товару за договором в майбутньому та в подальшому можуть бути використані на АЗС відповідача для отримання пального в асортименті та кількості, що у них зазначені. 
Підписання сторонами видаткової накладної та проведення попередньої оплати за товар не є подією, з якою відповідно до умов договору закінчується строк виконання постачальником зобов`язань з поставки товару, адже відповідно до п.5.1 договору поставки № Б02/05 від 02.05.2024, строк поставки товару – до закінчення терміну дії скретч-карток.
Відтак, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження порушення відповідачем зобов`язань з поставки товару в установлений строк на суму 44717,00 грн, що свідчило б про наявність права вимагати у ТОВ «Тенегія» повернення спірної суми грошових коштів в порядку ч.1 ст.670, ст.693 ЦК України.
7. Висновки апеляційного господарського суду за результатами розгляду апеляційної скарги
За змістом ст.236 ГПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно зі ст.276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доводам сторін та поданим доказам, правильно визначив зміст правовідносин сторін та умови укладеного між ними договору поставки, та ухвалив рішення з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого господарського суду та не можуть бути підставою для скасування постановленого ним рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про повернення суми попередньої оплати, за якою не підтверджений факт неотримання товару. 
Недоведеність наявності підстав для повернення коштів у розмірі 44717,00 грн вказує на відсутність у позивача порушеного права у цій частині на момент звернення до суду з вимогами щодо стягнення спірних коштів, та є підставою для відмови у задоволенні позову у цій частині.
За таких обставин та з урахуванням меж розгляду апеляційної скарги в порядку ст.269 ГПК України, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.
8. Розподіл судових витрат 
Судовий збір за подання апеляційної скарги відповідно до ст.129 ГПК України слід покласти на апелянта. 
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.129, 269, 270, 275, 276, 281-284, 287 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу Виконавчого комітету Будищенської сільської ради Черкаського району Черкаської області на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 у справі № 904/328/26 залишити без задоволення. 
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02.04.2026 у справі № 904/328/26 залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст.ст.286-289 ГПК України. 
Повна постанова складена 08.07.2026.

Головуючий суддя Т.Ю.Демчина

Судді А.О.Кошля

Т.В.Стефанів