П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/5156/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Польовий О.Л.
Суддя-доповідач - Слободонюк М.В. 
16 липня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Слободонюка М.В. 
суддів: Кузьмишина В.М.  Канигіної Т.С. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В : 
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області, за вимогами якого просив суд:
- визнати протиправним та скасувати пункт 1 наказу ГУНП в Хмельницькій області від 07.03.2025 № 463 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВнП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області" щодо застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення із служби в поліції;
- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Хмельницькій області від 12.03.2025 № 95 о/c про звільнення позивача із служби в поліції у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення;
- поновити позивача на посаді поліцейського офіцера громади сектору превенції відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області з 14.03.2025.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.
Зокрема, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, неправильно оцінив наявні у матеріалах справи докази та дійшов помилкового висновку про правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції. Апелянт наголошує, що висновки службового розслідування не підтверджуються належними та достатніми доказами, а обраний вид дисциплінарного стягнення не відповідає принципу співмірності з характером та обставинами вчинених дій.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2026 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.
Від Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області надійшов відзив, у якому останній просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідач зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції, оскільки позивач допустив порушення службової дисципліни, пов`язані з перебуванням у стані алкогольного сп`яніння, неналежною поведінкою, перешкоджанням виконанню службових обов`язків іншими поліцейськими, недотриманням правил етичної поведінки та неприбуттям за сигналом “Збір. Навчальна тривога”, що є несумісним із подальшим проходженням служби в поліції.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість судового рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, відповідно до наказу ГУНП в Хмельницькій області від 07.03.2025 № 463 "Про застосування дисциплінарних стягнень до окремих працівників поліції ВнП № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області" за порушення та ігнорування вимог пункту 1 частини першої статті 18 Закону України від 02.07.2015 № 580-VII "Про Національну поліцію", статті 38 Закону України "Про запобігання корупції", пунктів 1, 6 та 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, Присяги працівника поліції, пункту 6 розділу ІІ Порядку ведення єдиного обліку в органах (підрозділах) поліції заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події, затвердженого наказом МВС України від 08.02.2019 №100, пункту 1.22 наказу ГУНП в Хмельницькій області від 07.05.2021 №870 "Про організацію оповіщення та збору особового складу підрозділів поліції ГУНП в Хмельницькій області при оголошенні сигналу "Збір. Навчальна тривога", що виразилось у надмірному вживанні алкогольних напоїв під час посиленого варіанту несення служби, неприпиненні та приховуванні обставин правопорушення, неповідомленні про його вчинення на лінію "102", перешкоджанні виконання службових обов`язків поліцейськими, приниженні при цьому їх честі та гідності, неприбутті на повідомлення "Збір. Навчальна тривога" та порушенні вимог абзаців 2, 8, 9 та 11 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179, чим допустив правопорушення, пов`язане з корупцією, зважаючи на неприпустимість такої поведінки під час служби в поліції, до позивача - ОСОБА_1 застосоване дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.
Наступним наказом ГУНП в Хмельницькій області від 12.03.2025 № 95 о/c старший лейтенант поліції ОСОБА_1 поліцейський офіцер громади сектору превенції відділення поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області звільнений зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію" з 14.03.2025.
Вважаючи протиправними накази відповідача про застосування дисциплінарного стягнення та звільнення зі служби в поліції, позивач звернувся до суду.
Приймаючи оскаржуване судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем допущено грубе порушення службової дисципліни, яке виразилося у перебуванні у стані алкогольного сп`яніння під час дії посиленого варіанту несення служби, втручанні у діяльність працівників поліції, перешкоджанні виконанню ними службових обов`язків, порушенні вимог службової дисципліни та етичної поведінки поліцейського, що підтверджується матеріалами службового розслідування та наданими доказами, у зв`язку з чим відповідач правомірно застосував до позивача дисциплінарне стягнення у виді звільнення зі служби в поліції як співмірне тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України від 02.07.2015 N 580-VIII "Про Національну поліцію", відповідно до частини першої статті 1 якого Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про Національну поліцію", у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Згідно статті 18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Статтею 19 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.
Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Відповідно до ст. ст. 1, 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15 березня 2018 року N 2337-VIII (надалі - Дисциплінарний статут), службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема, бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.
Принципи етики для працівників поліції визначають Правила етичної поведінки поліцейських, затверджені наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 N 1179, відповідно до яких, зокрема, поліцейські повинні неухильно дотримуватись положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати; контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку. Також, за будь-яких обставин і відносно будь-якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. При зверненні до особи поліцейському заборонено бути зверхнім, погрожувати, іронізувати, використовувати ненормативну лексику. Поліцейський повинен бути коректним та не повинен допускати застосування насильства чи інших негативних дій щодо членів суспільства, а також, незважаючи на провокації, повинен залишатися об`єктивним.
Частиною 1 статті 59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Згідно статті 64 Закону України "Про Національну поліцію" особа, яка вступає на службу в поліції, складає Присягу на вірність Українському народові такого змісту:
"Я, (прізвище, ім`я та по батькові), усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки".
Відповідно до статей 11, 12, 13 Дисциплінарного статуту за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється.
Згідно статті 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
У пункті 1 розділу II Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2018 року N 893 (надалі - Порядок N 893) зазначено, що службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до положень п. 1, 4 розділу V Порядку N 893 проведення службового розслідування полягає в діяльності дисциплінарної комісії із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин його вчинення, установлення причин і умов учинення дисциплінарного проступку, вини поліцейського, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин учинення дисциплінарних проступків.
Службове розслідування має встановити: наявність чи відсутність складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявність чи відсутність порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок; обставини, що пом`якшують або обтяжують ступінь і характер відповідальності поліцейського чи знімають безпідставні звинувачення з нього; відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; вид і розмір заподіяної шкоди; причини та умови, що призвели до вчинення дисциплінарного проступку.
Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія (п. 2 розділу VI Порядку N 893).
Положеннями статті 19 Дисциплінарного статуту встановлено, що у висновку за результатами службового розслідування зазначаються, зокрема: документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Згідно з приписами розділу VI та VII Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції № 893 у разі якщо за результатами розгляду матеріалів службового розслідування (справи) дисциплінарна комісія встановить наявність у діях (бездіяльності) поліцейського дисциплінарного проступку, керівнику, який призначив службове розслідування, вносяться пропозиції щодо накладення на поліцейського дисциплінарного стягнення.
Висновок службового розслідування затверджує керівник, який його призначив, або особа, яка виконує обов`язки керівника.
Застосування до поліцейського, винного в учиненні дисциплінарного проступку, дисциплінарних стягнень та їх виконання здійснюються з урахуванням вимог статей 19-22 Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Згідно статті 21 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.
Законом України від 15 березня 2022 року N 2123-IX "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" (далі - Закон N 2123-IX) внесено зміни до указаних нормативно-правових актів. Зокрема, Дисциплінарний статут НП України доповнено розділом V "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану", яким з 01 травня 2022 року, запроваджено іншу процедуру ознайомлення поліцейського з наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності та інші строки звернення до суду.
Підстави звільнення зі служби в поліції визначені частиною першою статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", відповідно до якої поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України (пункт 6).
Як встановлено судом відповідно до матеріалів службового розслідування, 15.02.2025 до УГІ ГУНП в Хмельницькій області надійшла інформація про те, що на проїжджій частині ліворуч "СВ-Клуб", по вулиці Свободи, 1-А, м. Хмельницького, стоїть пошкоджений автомобіль Фольксваген Поло, державний номер НОМЕР_1 , водій якого можливо вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Біля автомобіля знаходиться двоє молодих чоловіків, з явними ознаками алкогольного сп`яніння, один з яких, можливо поліцейський та причетний до ДТП.
Виїздом на місце події працівниками Хмельницького УДВБ НПУ та УГІ ГУНП в Хмельницькій області встановлено, що факт ДТП за участю автомобіля Фольксваген Поло мав місце. За кермом вказаного автомобіля перебував ОСОБА_2 , а в якості пасажира його брат - поліцейський офіцер громади сектору превенції відділення поліції № 2 Хмельницького РУП старший лейтенант поліції ОСОБА_1 . Обидва перебували з явними ознаками алкогольного сп`яніння.
За результатами огляду на встановлення стану алкогольного сп`яніння за допомогою технічного приладу "Драгер" на місці події у ОСОБА_2 виявлено алкоголь в розмірі 1,17 проміле, а ОСОБА_1 - 1,74 проміле.
Працівниками поліції Управління ПП в Хмельницькій області ДПП Національної поліції України відносно водія ОСОБА_2 складені адміністративні протоколи за порушення вимог частини першої статті 130, статті 124 КУпАП, а також винесена постанова за частиною першою статті 126 КУпАП.
Під час встановлення обставин та документування вказаної події, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 в порушення вимог Законів України "Про Національну поліцію", "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України", "Про запобігання корупції", Правил етичної поведінки поліцейського, втручався в діяльність працівників поліції УПП в Хмельницькій області, перешкоджав виконувати службові обов`язки пов`язані із документуванням правопорушень, допущених його братом ОСОБА_2 . При цьому, поводив себе нетактовно, агресивно, грубо та зухвало по відношенню до працівників Хмельницького УДВБ НПУ, Управління ПП, Управління головної інспекції ГУНП в Хмельницькій області. При спілкуванні не контролював свою поведінку, принижував честь та гідність поліцейських, погрожував звільненням зі служби, при цьому систематично використовував ненормативну лексику.
В подальшому ОСОБА_1 висловлював незадоволення діями працівників Хмельницького управління ДВБ НПУ, при цьому наголошував, що вони виконують невластиві для них функції, на місце здійснення захисту працівника поліції, намагаються задокументувати порушення службової дисципліни, тощо. Позивач в адресу працівників Хмельницького управління ДВБ НПУ та УГІ ГУНП в Хмельницькій області висловлювався ненормативною лексикою, принижуючи їх честь та гідність, як поліцейських.
В ході службового розслідування комісія дійшла висновків, що позивач в порушення вимог пункту 1.22 наказу ГУНП в Хмельницькій області від 27.01.2025 № 177 "Про розвиток, підвищення професійної майстерності, захист, підтримку, профілактику та зміцнення службової дисципліни і законності серед поліцейських ГУНП в Хмельницькій області", незважаючи на посилений варіант несення служби, військовий стан, а також те, що служба в поліції є державною службою особливого характеру та органи поліції забезпечують безперервне та цілодобове виконання поліцейськими своїх завдань, в тому числі з метою належного надання поліцейських послуг щодо забезпечення публічної безпеки і порядку, охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, попри попередження про недопустимість вживання алкогольних напоїв у позаслужбовий час, оскільки поліцейські у будь-який час можуть бути залучені до виконання службових обов`язків, вжив значну кількість алкоголю, що призвело до його сп`яніння.
Дії та поведінка позивача через алкогольне сп`яніння, що виражалось у порушенні мови та координації рухів, вийшла за межі етичної поведінки. Останній, в порушення вимог пункту 6 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту перешкоджав поліцейським виконувати їхні обов`язки під час документування правопорушень, допущених братом. Радив останньому не надавати пояснення щодо обставин події, не проходити освідування на встановлення стану алкогольного сп`яніння, а коли останній не пройшов його, вимагав від поліцейських повторного проведення, також надав брату вказівку не підписувати схему ДТП та адміністративні протоколи, складені відносно нього за статтями 124 та 130 КУпАП.
При цьому, позивач в порушення вимог пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС України від 09.11.2016 № 1179 та пункту 11 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту та статті 38 Закону України "Про запобігання корупції", не стримуючи своїх емоцій постійно принижував честь та гідність працівників патрульної поліції, використовуючи при цьому ненормативну лексику.
Окрім того, старший лейтенант поліції ОСОБА_1 проігнорував вимоги наказу ГУНП в Хмельницькій області від 07.05.2021 № 870 "Про організацію оповіщення та збору особового складу підрозділів поліції ГУНП в Хмельницькій області при оголошенні сигналу "Збір. Навчальна тривога", будучи належним чином оповіщеним, не прибув до відділення поліції № 2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області
Вказані обставини підтверджені матеріалами службового розслідування та, зокрема, наданими відеозаписами з нагрудних камер поліцейських, які були на місці події.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач належними та допустимими доказами не спростував обставин, встановлених у ході службового розслідування.
Верховний Суд у постанові від 14.04.2021 по справі № 320/3085/20 зазначив, що працівник поліції має чітко усвідомлювати, що займана посада є виявом довіри народу, та повинен стверджувати і відстоювати честь і гідність звання поліцейського, несучи особисту відповідальність перед державою і суспільством. Має вживати заходів на підвищення авторитету та позитивного іміджу органів поліції. В особистій поведінці у службових та позаслужбових стосунках з людьми не допускати проявів жорстокого або принизливого ставлення до людей, бути зразком чесності, тактовності та внутрішньої дисциплінованості, оскільки проходження служби в поліції несумісне з неправомірною поведінкою, ігноруванням вимог Конституції, законів України та Дисциплінарного статуту.
Тобто, поліцейський повинен уникати вчинення дій, що підривають довіру та авторитет органів поліції і їх працівників в очах громадськості та є несумісними із подальшим проходженням служби. Порушення позивачем моральних та етичних приписів може сприйматися, як спроба підриву довіри до Національної поліції, і відповідальність за це несе держава, а це безумовно негативно впливає на рівень авторитету та довіри до органів Національної поліції з боку суспільства.
В даному випадку посилання апелянта на те, що він не приховував свого службового становища та не заперечував факту вживання алкогольних напоїв, обґрунтовано не були прийняті судом першої інстанції як обставини, що пом`якшують дисциплінарну відповідальність або виключають її застосування, адже вирішальне значення у цьому випадку має не ставлення позивача до окремих фактів, а характер його поведінки, яка, як правильно встановлено судом першої інстанції, не відповідала вимогам, що ставляться до поліцейського.
Щодо доводу апеляційної скарги про те, що він не встиг повідомити службу « 102» про настання ДТП за участі його брата в силу фізичної неможливості, а також швидкого приїзду екіпажу патрульної поліції, то колегія суддів його відхиляє, оскільки він спростовується встановленими у справі обставинами. Як убачається з матеріалів службового розслідування, позивач, будучи безпосереднім очевидцем дорожньо-транспортної пригоди та знаючи про її настання, всупереч вимогам пункту 6 розділу ІІ Порядку №100 не повідомив про подію на спецлінію « 102», а його подальша поведінка не свідчила, що позивач мав реальний намір це зробити.
Не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку службового розслідування щодо порушення позивачем службової дисципліни, яке полягало у перешкоджанні виконанню службових обов`язків іншими поліцейськими. Такі доводи ґрунтуються на неправильному розумінні змісту встановленого дисциплінарною комісією порушення. Як убачається з висновку службового розслідування, позивачу не ставилося за вину використання ним права відмовитися від надання пояснень чи реалізація права на захист. Підставою для висновку про вчинення дисциплінарного проступку стали інші встановлені під час службового розслідування обставини, а саме активне втручання позивача у процес документування адміністративних правопорушень, учинених його братом, зокрема надання останньому порад не надавати пояснень, не підписувати процесуальні документи, заперечення законності дій поліцейських, введення їх в оману щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди та інші дії, які обґрунтовано були розцінені дисциплінарною комісією як перешкоджання виконанню службових обов`язків працівниками поліції. Відтак посилання апелянта на порушення його права на захист є безпідставними, оскільки дисциплінарна відповідальність у цій частині настала не за реалізацію такого права, а за іншу поведінку, яка несумісна з вимогами службової дисципліни та підтверджується матеріалами службового розслідування.
Колегія суддів також відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що нецензурні висловлювання були адресовані виключно братові позивача та були зумовлені його емоційним станом. Матеріали службового розслідування, зокрема відеозаписи з нагрудних камер поліцейських, свідчать, що позивач допускав грубі та нецензурні висловлювання на адресу працівників поліції, зневажливо коментував виконання ними службових обов`язків та не контролював власну поведінку. Сам по собі емоційний стан чи перебування у стані алкогольного сп`яніння не є обставинами, що виключають дисциплінарну відповідальність поліцейського або звільняють його від обов`язку дотримуватися вимог службової дисципліни та Правил етичної поведінки, які поширюються на поліцейських незалежно від того, перебувають вони при виконанні службових обов`язків чи поза службою.
Необхідно врахувати, що служба в поліції є державною службою особливого характеру та передбачає підвищені вимоги до дисципліни, дотримання законності, морально-етичних стандартів поведінки та безумовного виконання службових обов`язків як під час несення служби, так і у позаслужбовий час. Поліцейські мають спеціальний правовий статус – вимоги морального змісту віднесені до їх службово-професійних обов`язків. Приймаючи присягу поліцейського позивач склав клятву вірно служити Українському народові, дотримуватись Конституції та законів України, втілювати їх ужиття, поважати і охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати покладені на нього обов`язки. Тобто, поліцейський повинен усвідомлювати покладену на нього високу відповідальність, під якою розуміється також і підвищений інтерес з боку суспільства, у зв`язку з чим дисциплінарний проступок, допущений одним поліцейським, може формувати негативне ставлення суспільства до правоохоронного органу в цілому.
Колегія суддів окремо звертає увагу на те, що дисциплінарна відповідальність поліцейського спрямована не лише на реагування на вже допущене порушення службової дисципліни, а й на забезпечення належного функціонування органів поліції, підтримання авторитету державної служби та довіри суспільства до правоохоронних органів.
У спірних правовідносинах встановлені службовим розслідуванням обставини свідчать не про одиничне незначне порушення службової дисципліни, а про сукупність дій позивача, які характеризуються свідомим ігноруванням вимог законодавства, службової дисципліни, правил етичної поведінки поліцейського та стандартів поведінки, яких повинні дотримуватися працівники правоохоронних органів.
Колегія суддів враховує, що перебування позивача у стані алкогольного сп`яніння в умовах воєнного стану та дії посиленого варіанта несення служби саме по собі свідчить про недотримання вимог, які висуваються до поліцейського як особи, на яку покладено забезпечення правопорядку та безпеки громадян. При цьому подальші дії позивача, пов`язані із втручанням у діяльність працівників поліції, перешкоджанням виконанню ними службових обов`язків, використанням ненормативної лексики, приниженням честі та гідності працівників поліції та ігноруванням вимог щодо прибуття за сигналом “Збір. Навчальна тривога”, лише посилюють ступінь тяжкості допущеного дисциплінарного проступку.
Щодо застосованого відповідачем виду дисциплінарного стягнення згідно статті 13 Дисциплінарного статуту, то суд враховує, що згідно усталеної практики Верховного Суду, обрання виду стягнення за дисциплінарний проступок перебуває у площині дискреційних повноважень суб`єкта його накладення. Застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби є крайнім заходом дисциплінарного впливу, проте його застосування здійснюється на розсуд уповноваженої особи з урахуванням обставин у справі та не потребує наведення неможливості застосування інших видів дисциплінарних стягнень (постанови Верховного Суду від 01.04.2020 у справі № 806/647/15, від 21.01.2021 у справі № 826/4681/18, від 28.10.2021 у справі № 520/1578/2020, від 09.02.2022 у справі № 160/12290/20 та ін.).
Законом України "Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану" від 15.03.2022 № 2123-IX, який набрав чинності 01.05.2022 Дисциплінарний статут доповнено новим розділом V такого змісту: "Особливості проведення службового розслідування в період дії воєнного стану".
Частиною першою статті 26 Дисциплінарного статуту визначено, що у період дії воєнного стану службове розслідування проводиться з дотриманням вимог цього Статуту з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.
У разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (частина перша статті 29 Дисциплінарного статуту).
Відповідно до частини другої статті 29 Дисциплінарного статуту дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
При цьому із змісту статті 29 Дисциплінарного статуту слідує, що її положення застосовуються у сукупності з іншими нормами, які визначають загальні критерії та підходи до застосування дисциплінарної відповідальності, а саме з урахуванням положень статі 19 цього статуту, яка регламентує порядок застосування дисциплінарних стягнень.
Аналізуючи у справах № 420/14443/22 та № 260/5566/22 положення частин першої, другої статті 29 Дисциплінарного статуту, Верховний Суд дійшов висновку, що вказаною нормою встановлено правило, відповідно до якого за вчинення поліцейським кожного наступного дисциплінарного проступку неможливо застосувати таке саме або менш суворе дисциплінарне стягнення, якщо це прямо не передбачено цією нормою. Іншими словами, згадана норма визначає, що дисциплінарне стягнення накладається в порядку зростання, а не застосовується послідовно.
А оскільки за Дисциплінарним статутом підставою притягнення поліцейського до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, частиною восьмою статті 19 статуту визначено, що під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності.
Як зазначено Верховним Судом у іншій постанові від 14.03.2024 у справі № 420/11778/22, варто мати на увазі, що обираючи той чи інший вид стягнення у порядку, запропонованому законодавцем, від незначного - зауваження до найсуворішого - звільнення зі служби, керівник, ураховуючи характер відповідного проступку, застосовує саме той вид дисциплінарного стягнення, який відповідає суті цього проступку і є йому співмірним.
Отож, повертаючись до обставин цієї справи та оцінюючи правомірність оскаржуваних наказів, колегія суддів виходить із того, що факт порушення позивачем службової дисципліни підтверджено належними та допустимими доказами, які встановлені службовими розслідуваннями, а відтак відповідачем було доведено їх правомірність. Обставин, які вказували б на порушення порядку чи процедури проведення службового розслідування під час розгляду справи встановлено не було.
Дійсно, звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів поліції як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, разом з тим, оцінка вчиненого позивачем проступку в аспекті співмірності його тяжкості, що полягає у дискредитації звання поліцейського, є тим проступком, який є несумісним із подальшим проходженням служби.
Колегія суддів наголошує, що застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції у даному випадку не має характеру надмірного втручання у права позивача, а обумовлено необхідністю забезпечення авторитету поліції, підтримання довіри суспільства до правоохоронних органів та дотримання високих стандартів поведінки, які висуваються до поліцейських.
Тому, беручи до уваги наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваних наказів та, як наслідок, - задоволення позовних вимог.
Наведені в апеляційній скарзі інші доводи фактично зводяться до власного тлумачення позивачем установлених під час службового розслідування обставин та переоцінки досліджених судом першої інстанції доказів, однак не спростовують встановлених судом фактів вчинення дисциплінарного проступку, не свідчать про неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування оскаржуваного рішення.
Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального права та не допустив порушень норм процесуального права, у зв`язку з чим підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення не встановлено.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2026 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий	 		Слободонюк М.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Кузьмишин В.М.    Канигіна Т.С.