Справа № 127/11570/26
Провадження № 2/127/3394/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2026 року | м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Іщук Т. П.,
за участі секретаря судового засідання Коваленко Д. І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

АТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 15 вересня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №СL-334352, згідно з яким відповідачу був наданий кредит у сумі 500000,00 грн на строк до 13 вересня 2024 року, за процентною ставкою 35% річних. Додатковим договором №1 від 10 жовтня 2024 року до кредитного договору №СL-334352 від 15 вересня 2021 року строк кредитування продовжено до 13 вересня 2029 року. Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 31 березня 2026 року виникла заборгованість в сумі 748383,58 грн, з яких: 457219,62 грн – прострочена заборгованість за основним боргом (тіло), 291163,93 грн – прострочені проценти за основним боргом. За таких обставин позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 748383,58 грн, а також судові витрати зі сплати судового збору.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 10 квітня 2026 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.
Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22 червня 2026 року підготовче провадження у справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Разом з тим, 15 квітня 2026 року представником позивача – адвокатом Червінським І. М. була подана заява про розгляд справи без участі представника позивача. Проти заочного розгляду справи не заперечував 
У судове засідання відповідач ОСОБА_1 та його представник – адвокат Семенюк Н. Ю. не з`явилися, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, про поважні причини неявки суд не повідомляли. Будь-яких інших заяв від відповідача та його представника не надходило. Відтак суд ухвалив (без винесення окремого процесуального документа із занесенням ухвали до протоколу судового засідання) провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного.
Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.
Відповідно до ст.1054,1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
У силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом установлено, що 15 вересня 2021 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №СL-334352, згідно з яким позичальнику було надано кредит в сумі 500000,00 грн на строк 36 місяців терміном до 13 вересня 2024 року на поточні потреби позичальника.
Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку: на поточні потреби в сумі 500000,00 грн на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , відкритий у відділенні АТ «Кредобанк» по вул.Пирогова,78а в м. Вінниці.
Згідно із п. 4.1 кредитного договору за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних.
Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою, визначеною в п. 4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі.
Відповідно до п. 6.1 кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього.
Інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем власноручно.
Позивач свої зобов`язання виконав. Отримання в позику відповідачем кредитних коштів у сумі 500000,00 грн підтверджується меморіальним ордером від 15 вересня 2021 року №52940496, а також випискою про рух коштів по рахунку за період з 15 вересня 2021 року по 31 березня 2026 року.
Судом також встановлено, що 11 січня 2023 року укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № СL-334352 від 15 вересня 2021 року, яким сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору), а також погодили встановлення терміну погашення кредиту до 13 вересня 2025 року.
14 липня 2023 року сторони уклали додатковий договір №2 до кредитного договору № СL-334352 від 15 вересня 2021 року, яким сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору), а також погодили встановлення терміну погашення кредиту до 13 вересня 2025 року.
13 лютого 2024 року сторони уклали додатковий договір №1 до кредитного договору № СL-334352 від 15 вересня 2021 року, яким сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору), а також погодили встановлення терміну погашення кредиту до 13 вересня 2027 року.
10 жовтня 2024 року сторони уклали додатковий договір №1 до кредитного договору № СL-334352 від 15 вересня 2021 року, яким сторони погодили змінити порядок погашення позичальником заборгованості за кредитним договором шляхом підписання нового графіку платежів (додаток №1 до цього додаткового договору), а також погодили встановлення терміну погашення кредиту до 13 вересня 2029 року.
Позичальник свої зобов`язання за договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 31 березня 2026 року становить 748383,58 грн, з яких: 457219,62 грн – прострочена заборгованість за основним боргом (тіло), 291163,93 грн – прострочені проценти за основним боргом.
Визначаючись з вказаними вимогами, суд враховує, що строк кредитування за кредитним договором, з урахуванням додаткових договорів, був встановлений до 13 вересня 2029 року, а детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів сторони визначили у додатку №1 до додаткового договору №1 до кредитного договору №СL-334352 від 15 вересня 2021 року (новий Графік платежів/Графік погашення заборгованості за кредитним договором №СL-334352 від 15 вересня 2021 року).
Крім того, п 6.9 договору передбачено, що банк у випадках, передбачених п.3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.
Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються норми законодавства про захист прав споживачів (ч.2 ст. 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).
Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (ч. 3 ст. 1054 ЦК України у вказаній редакції).
За змістом п. 22 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (п.11 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування»).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.
Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.
Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюються споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.
У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що боржник зобов`язаний виконати його обов`язок відповідно до умов договору. Тобто, порушивши права або законні інтереси кредитора, боржник зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи на звернення до суду з відповідним позовом.
Враховуючи приписи ст. 526, 527 і 530 ЦК України, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту.
У постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц Велика Палата Верховного Суду зазначила, що висновок, наведений у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, не враховує спеціальний порядок, передбачений Законом України «Про захист прав споживачів» в редакції до 2017 року, заявлення кредитодавцем вимоги про дострокове повернення коштів у разі неналежного виконання позичальником умов договору про надання споживчого кредиту, і вважала за необхідне відступити від зазначеного висновку, конкретизувавши його так: «суд, установивши, що кредитування відбулося для задоволення споживчих потреб позичальника, має застосувати до встановлених правовідносин приписи, які регулюють відносини споживчого кредитування, зокрема частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, у якій був встановлений обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.
Звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений Законом про захист прав споживачів порядок.
Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги ч. 10 ст. 11 Закону про захист прав споживачів у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбаченого зазначеним договором порядку, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього, як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а суд немає підстав для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.
Як слідує з умов договору, укладеного між сторонами справи, кредит є споживчим.
Відтак, кредитні правовідносини, які виникли між сторонами за цим кредитним договором, мають споживчий характер, а тому на них поширюються вимоги законодавства про захист прав споживачів.
Враховуючи, що ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, містила положення про застосування обов`язкового досудового врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту, а після 10 червня 2017 року на ці правовідносини почала поширюватися ч. 4 ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд вважає, що правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц (провадження № 14-680цс19), є релевантною для даних правовідносин та може бути застосована в частині наслідків для кредитора у разі невиконання передбаченого законодавством досудового врегулювання спору.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц виснувала, що порушення позивачем визначеного кредитними договорами порядку направлення юридично значимих повідомлень, факт отримання яких адресатами суди не встановили, не може мати наслідком покладення на відповідачів тягаря дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами.
Як слідує із позовної заяви та підтверджується матеріалами справи, підставою звернення до суду стало прострочення виконання відповідачем зобов`язань за черговими платежами, визначеними у графіку платежів.
Водночас із умов кредитного договору та графіку платежів, узгодженого сторонами цього договору слідує, що строк кредитування ще не сплинув.
Позивач надав вимогу від 30 грудня 2025 року, у якій повідомив відповідача про наявність прострочення щодо оплати за договором протягом 286 днів та вимагав погасити заборгованість за договором. Направлення вказаної вимоги підтверджується списком згрупованих відправлень від 30 грудня 2025 року, а також описом вкладення у цінний лист від 30 грудня 2025 року. Вказана вимога отримана відповідачем 10 січня 2026 року, що підтверджується трекінгом поштових відправлень Укрпошти №0505531728151. 
Відповідач не надав доказів усунення порушень умов договору, сплати заборгованості або заперечень щодо наявності підстав для дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором.
З огляду на викладене наявні підстави для дострокового стягнення коштів за договором, укладеним сторонами в справі. 
Суд погоджується із визначеним позивачем розміром заборгованості, так як він встановлений на підставі наданих доказів. Відповідач жодних заперечень щодо правильності наведеного розрахунку не надав, як і власного контррозрахунку.
Зважаючи на невиконання позичальником своїх зобов`язань права позивача є порушені, існує заборгованість за кредитним договором, в добровільному порядку заборгованість не погашена, а тому позов підлягає задоволенню, а сума заборгованості підлягає стягненню в примусовому порядку.
Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути на користь позивача 11225,75 грн судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 536, 610-611, 625, 628, 629, 634, 638, 639, 642, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 81, 141, 263-265, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» (ЄДРПОУ 09807862, 79026, м. Львів, вул. Сахарова,78) заборгованість за кредитним договором №СL-334352 від 15 вересня 2021 року в розмірі 748383,58 грн, з яких: 457219,62 грн – прострочена заборгованість за основним боргом, 291163,93 грн – прострочені проценти за основним боргом, а також 11225,75 грн судового збору.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:
Позивач: Акціонерне товариство «Кредобанк», місцезнаходження: 79026, м. Львів, вул. Сахарова,78, код ЄДРПОУ 09807862,
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: