Справа № 420/42371/25 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(додаткове)

13 липня 2026 року м.Одеса
Одеський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Потоцької Н.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) заяву представника Приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «УНІКАЛЬНИЙ ПРОЕКТ» за вхід. №61913/26 від 03.06.2026 року про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом Приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «УНІКАЛЬНИЙ ПРОЕКТ» до Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області про визнання протиправними та скасування постанов.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.05.2026 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано постанови Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області №161, №162, №163 від 31.10.2025.
Стягнуто на користь Приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «УНІКАЛЬНИЙ ПРОЕКТ» (адреса: Одеська область, місто Одеса, вулиця Колонічна, будинок 7, 65005, ЄДРПОУ 33311423) судові витрати за сплату судового збору у розмірі 8976 (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят шість гривень) грн. 00 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (адреса: вул. 7-ма Пересипська, 6, м. Одеса, 65042, ЄДРПОУ 40342996).
03.06.2026 року до суду за вхід. №61913/26 від представника Приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «УНІКАЛЬНИЙ ПРОЕКТ» надійшла заява, в якій представник просить:
- Ухвалити додаткове судове рішення у справі №420/42371/25 щодо розподілу судових витрат та додатково стягнути з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь Приватного підприємства «Торговий Дім «Унікальний проект» судові витрати у загальному розмірі - 70 900 (сімдесят тисяч дев`ятсот гривень 5 копійок). 
04.06.2026 року до суду за вхід. №ЕС62140/26 від представника Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області надійшли заперечення на заяву про стягнення витрат.
Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 07.07.2026 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 травня 2026 року.
Розглянувши подану заяву, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Відповідно до положень ч. 1-3 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. 
Частинами 1, 2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Позивачем за подання до суду заяви про забезпечення позову (за якою було винесено ухвалу про задоволення заяви) сплачено 908,40 грн судового збору згідно платіжної інструкції №198 від 04 січня 2026 року.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області на користь Позивача судового збору у розмірі 908,40 грн сплачені за подання заяви про забезпечення позову відповідно до платіжної інструкцій №198 від 04 січня 2026 року.
Також позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на оплату послуг перекладу документів у розмірі 7992,00 грн та 17000,00 грн - понесені витрати на роботи з випробування зразків продукції.
Як зазначив представник позивача, останнім було понесено витрати на переклад документів, які підтверджуються Рахунками-фактурами № 61/182-П від 16 квітня 2026 року та № 61/182-П-1 від 20 квітня 2026 року, платіжними інструкціями №163 від 20 квітня 2026 року та №148 від 17 квітня 2026 року. Витрати на роботи з випробування зразків продукції підтверджуються платіжною інструкцією №9930 від 13 березня 2026 року.
За змістом приписів ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 132, ч. 5 ст. 137 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Зміст наведених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на залучення перекладача підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Судом згідно наданих позивачем документів встановлено витрати позивача пов`язані із залученням перекладача у розмірі 7992,00 грн та 17000,00 грн - понесені витрати на роботи з випробування зразків продукції.
Таким чином, з огляду на доведеність позивачем фактичного розміру понесених витрат на залучення перекладача та витрат на роботи з випробування зразків продукції, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на залучення перекладача у розмірі 7992,00 грн та 17000,00 грн - витрат на роботи з випробування зразків продукції.
Крім того, представник Позивача просить стягнути судові витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 45000 грн.
Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18
Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.
Відповідно до статті 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VІ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Представником позивача на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надані копії наступних документів: 
- Договір про надання правничої допомоги №7/25 від 17.11.2025 року;
- витяг від 29.05.2026 року з Договору про надання правової допомоги №01/12 від 01.12.2025 року;
- додаткова угода №1 від 27.05.2026 року до Договору про надання правничої допомоги №7/25 від 17.11.2025 року;
- додаткова угода №1 від 27.05.2026 року до Договору про надання правової допомоги №01/12 від 01.12.2025 року;
- Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)№28/05 від 28.05.2026 року;
- Акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг)№29/05/2026-1 від 29.05.2026 року.
В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору. 
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.
В постанові від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на правову допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості і верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним, враховуючи такі критерії як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторін.
Із практики Європейського суду з прав людини, зокрема з рішень у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року № 71660/11, у справі «Гімайдуліна та інші проти України» від 10.12.2009 року №30675/06, № 30785/06, № 32818/06, № 34468/06 та № 49001/06, у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року № 72277/01, у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 року № 66561/01, вбачаєтьтея, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обгрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) від 28.11.2002 р. № 58442/00 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Аналогічна практика прослідковуються у постановах Верховного Суду від 17.05.2023 року у справі № 560/3073/20, від 10.11.2022 року у справі № 2040/6997/18, від 24.02.2022 року у справі № 520/14519/19, від 13.02.2019 р. у справі № 756/2114/17 тощо.
Суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: - заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); - суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат (відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); - заявлені судові витрати були недоцільні або не обов`язкові (не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо).
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 року у справі №922/1964/21 робить висновок, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Також у цій постанові вказано, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (вказаний правовий висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).
У постанові Касаційного адміністративного суду Верховного суду від 12.05.2023 року у справі № 826/8110/16 викладено висновок, що витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася в справі тією особою або особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами.
Також суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін: вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 року у справі № 925/1545/20).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 15000,00 грн є обґрунтованим та пропорційною до предмета спору, об`єму та складності справи.
Керуючись ст.ст. 134, 139, 252, 293-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Заяву представника Приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «УНІКАЛЬНИЙ ПРОЕКТ» за вхід. №61913/26 від 03.06.2026 року про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути на користь Приватного підприємства «ТОРГОВИЙ ДІМ «УНІКАЛЬНИЙ ПРОЕКТ» (адреса: Одеська область, місто Одеса, вулиця Колонічна, будинок 7, 65005, ЄДРПОУ 33311423) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Одеській області (адреса: вул. 7-ма Пересипська, 6, м. Одеса, 65042, ЄДРПОУ 40342996) витрати:
- на професійну правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок);
- пов`язані із залученням перекладача у розмірі 7992,00 грн (сім тисяч дев`ятсот дев`яносто дві гривні 00 копійок);
- на роботи з випробування зразків продукції у розмірі 17000,00 грн (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок);
- судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 908,40 грн (дев`ятсот вісім гривень 40 копійок).
В іншій частині вимог - відмовити.
Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-297 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Приватне підприємство «ТОРГОВИЙ ДІМ «УНІКАЛЬНИЙ ПРОЕКТ» (адреса: Одеська область, місто Одеса, вулиця Колонічна, будинок 7, 65005, ЄДРПОУ 33311423, ел. пошта: unicon@ukr.net)

Головне управління Держпродспоживслужби в Одеській області (адреса: вул. 7-ма Пересипська, 6, м. Одеса, 65042, ЄДРПОУ 40342996, ел. пошта: gu@odesa.consumer.gov.ua)

Головуючий суддя Нінель ПОТОЦЬКА