Справа № 214/8317/25
2/214/633/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
13 липня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Євтушенка О.І.,
за участю:
секретаря судового засідання – Авдєєва М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, цивільну справу №214/8311/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Ушакевич М.П. звернулась до суду з позовною заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в якій просить суд: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №8174401 від 11.08.2024, у загальному розмірі 34 812,50 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 12 500,00 грн., заборгованості за процентами – 22 312,50 грн.; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та судові витрати пов`язані із розглядом справи у розмірі 105,00 грн.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 11.08.2024 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (торгова марка «CreditPlus») та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит за №8174401, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит із зобов`язанням повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в обсязі та у строки, визначені умовами договору. У порушення положень договору та вимог ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач, користуючись коштами, наданими установою, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання – не вносив платежі, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, сплату процентів за користування кредитом. У зв`язку із відсутністю здійснення платежів на виконання умов договору у відповідача ОСОБА_1 утворилася прострочена заборгованість за вищезазначеним договором у загальному розмірі 34 812,50 грн. Договір укладено в електронній формі відповідно до вимог ст.ст.11-12 Закону України «Про електронну комерцію», із використанням одноразового ідентифікатора, який надсилається позичальнику на номер мобільного телефону, вказаний ним при реєстрації в інформаційній системі кредитодавця.
Ухвалою суду від 29 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
Представник позивача – Ушакевич М.П. одночасно із позовною заявою, в п.6 його прохальної частини, просила суд здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с.13).
Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у межах встановленого процесуального строку, будучи достеменно обізнаним про перебування справи на розгляді суду та про зміст заявлених до нього вимог.
Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, а також належне повідомлення відповідача та відсутність відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі рішення на підставі наявних доказів.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись.
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про можливість задоволення позовних вимог, виходячи з такого.
Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 11.08.2024 між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі – кредитодавець) та ОСОБА_1 (далі – позичальник) укладено договір №8174401 про надання споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов договору, підписаний в порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». 
Відповідно до умов договору, сума кредиту (загальний розмір кредиту) становить 12 000,00 грн., а строк користування кредитом визначено тривалістю 360 днів, починаючи з 11.08.2024, за умови виконання позичальником графіка платежів, який є невід`ємною частиною договору. Остаточний строк повернення кредиту та сплати всіх передбачених договором платежів встановлено до 09.11.2024 (за умови дотримання графіка платежів). Згідно з умовами договору, позичальник зобов`язується повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, комісію (за наявності) та інші передбачені договором платежі у строки та порядку, визначені графіком платежів. Сторонами також погоджено, що кредитодавець має право запропонувати позичальнику зміну умов кредитування, зокрема продовження строку кредиту або збільшення його суми, шляхом направлення відповідної пропозиції через особистий кабінет/мобільний застосунок. Такі зміни набирають чинності виключно у разі акцепту позичальником відповідної пропозиції. 11.08.2024 між сторонами укладено додаткову угоду до договору, відповідно до якої збільшено суму кредиту на 500,00 грн., у зв`язку з чим загальний розмір кредиту становить 12 500,00 грн., а також змінено строк повернення кредиту згідно з оновленим графіком платежів, що є невід`ємною частиною договору. Кредитні кошти були перераховані ОСОБА_1 у безготівковій формі на платіжну картку, реквізити якої були надані ним під час укладення договору, що підтверджується відповідними платіжними документами та довідкою фінансової установи. Умовами договору передбачено, що у разі прострочення виконання грошових зобов`язань позичальник зобов`язаний сплатити штрафні санкції (штраф, пеню) у розмірах, визначених договором. Відповідно до пунктів договору, повернення кредиту та сплата процентів здійснюється відповідно до графіка платежів. дострокове або часткове погашення кредиту здійснюється з урахуванням порядку, визначеного договором, із відповідним коригуванням графіка платежів. Позичальник підтвердив, що до укладення договору отримав всю необхідну інформацію, передбачену законодавством України, зокрема паспорт споживчого кредиту, ознайомлений з умовами кредитування, правилами надання фінансових послуг та повністю їх прийняв. 
Статтею 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно зі ст.ст.628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За приписами ч.2 ст.638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч.3).
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.
Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Положення ч.6 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Відповідно до ч.8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Так, відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Враховуючи вищенаведене, проаналізувавши зміст кредитного договору №8174401 від 11.08.2024, його форму, суд дійшов висновку, що даний кредитний договір дійсно укладений сторонами правочину – ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_1 в електронній формі із застосуванням електронної комерції, та відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». Доказів зворотного відповідач суду не надав, як і не спростував факт укладення договору.
Договір містить повну інформацію щодо особи позичальника – ОСОБА_1 , його персональні дані, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор – С3079 (11.08.2024 о 08:51:30), в якості аналога власноручного підпису позичальника. Отже, між сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлено в електронній формі з використанням електронного цифрового підпису. Після підписання кредитного договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» виникло зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача - зобов`язання з повернення кредитних коштів.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманих коштів, якому відповідає право кредитора вимагати їх повернення.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
У відповідності до ст.611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.ст.624-625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.
Як визначено у ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.
Натомість відповідач ОСОБА_1 допустив порушення умов договору, свої зобов`язання не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість у загальному розмірі 34 812,50 грн.
Крім того, відповідач ОСОБА_1 суду не надав жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості за договором, а також не представив власного контррозрахунку або будь-яких обґрунтованих матеріалів, які могли б свідчити про його незгоду із заявленими позовними вимогами, що унеможливлює встановлення фактичної наявності підстав для зменшення або відмови у задоволенні позову.
Таким чином, суд вважає, що надані ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» по справі докази є належними та допустимими, у розумінні ст.ст.76-81 ЦПК України, та у своїй сукупності підтверджують, що відповідач ОСОБА_1 відповідно до наданого позивачем розрахунку та виписки по рахунку користувався кредитними коштами, наданими йому ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» за кредитним договором №8174401 від 11.08.2024 у вигляді наданого кредиту, у зв`язку з чим має зобов`язання перед кредитором з повернення кредитних коштів, виходячи з фактичного використання позичальником кредитних коштів, які не повернуто станом на час звернення позивача до суду з даним позовом. 
За результатами розгляду справи встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту, а саме: сплати тіла кредиту та процентів, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитним договором №8174401 від 11.08.2024, у розмірі 34 812,50 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 12 500,00 грн., заборгованості за процентами – 22 312,50 грн.
З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач ОСОБА_1 після отримання кредитних коштів частково виконав зобов`язання за кредитним договором та здійснив два платежі – 10.09.2024 та 11.10.2024. Загальна сума коштів, сплачених відповідачем у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, становить 6 656,25 грн. Таким чином, із отриманої суми кредитних коштів у розмірі 12 500,00 грн. непогашеними залишилися: основний борг у розмірі 12 500,00 грн. та нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 22 312,50 грн. При цьому зазначені платежі були зараховані позивачем у рахунок часткового погашення заборгованості за нараховані відсотки за користування кредитом, однак у повному обсязі зобов`язання за кредитним договором відповідачем виконані не були. 
У постанові Верховного Суду від 02.10.2020 у справі №911/19/19 зауважено, що при вирішенні даної категорії справ, суд має з`ясувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується; у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання та максимального розміру стягуваних сум нарахувань. 
Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості, який узгоджується з умовами кредитного договору №8174401 від 11.08.2024 та даними виписки по особовому рахунку, станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача становить: у загальному розмірі – 34 812,50 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 12 500,00 грн., заборгованості за процентами – 22 312,50 грн. Як встановлено судом, між сторонами було укладено кредитний договір, умови якого, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом у розмірі 1,50 % за кожен день користування кредитними коштами, були погоджені сторонами добровільно шляхом акцепту відповідачем умов договору в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Разом з тим, умовами договору передбачено застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,225% за користування кредитними коштами у період з дати отримання кредиту до 10.09.2024, за умови сплати споживачем коштів у сумі не менше, ніж сума першого платежу відповідно до графіку платежів, що також також було погоджено сторонами під час укладення договору. Доказів визнання зазначених умов недійсними, зміненими або такими, що не відповідають вимогам закону, матеріали справи не містять. Факт отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів та користування ними підтверджується належними та допустимими доказами, що свідчить про виникнення у відповідача обов`язку повернути кредитні кошти та сплатити проценти у порядку та розмірі, визначених договором.
Оскільки жодного належного та допустимого доказу, який би стверджував про повну сплату відповідачем ОСОБА_1 заявленої заборгованості матеріали справи не містять, враховуючи обґрунтованість та доведеність заявленого боргу, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову в повному обсязі. 
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
При поданні до суду позовної заяви про стягнення заборгованості ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» сплатило судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Крім того, представником позивача заявлено орієнтовний розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, у розмірі 105,00 грн., що становлять витрати на направлення досудових вимог, повідомлень та претензій боржникам. Зазначені витрати передбачені договором про надання правничої допомоги, укладеним між ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та Адвокатським об`єднанням «Правовий курс» №0705-25 від 07.05.2025.
Отже, вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд виходить із ухвалення рішення на користь позивача. У зв`язку з цим понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн., сплаченого із застосуванням коефіцієнта 0,8 за подання позову в електронному вигляді, та судових витрат пов`язаних з розглядом справи у розмірі 105,00 грн., підлягають стягненню з відповідача на користь ТзОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА».
Керуючись ст.ст.4-5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273-274, 277, 279, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» заборгованість за кредитним договором №8174401 від 11.08.2024, у загальному розмірі 34 812,50 грн., що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 12 500,00 грн., заборгованості за процентами – 22 312,50 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та 105,00 грн. витрат пов`язаних з розглядом справи.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати його складання шляхом подання апеляційної скарги. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про сторін:
Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», код ЄДРПОУ 41078230, юридична адреса: м. Київ, пр. Берестейський, буд. 90-А.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: 
АДРЕСА_1 .

Рішення у справі складено та підписано без проголошення 13 липня 2026 року.

Суддя О.І. Євтушенко