Справа № 128/2884/24
Провадження № 22-ц/801/1883/2026
Категорія: 30
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бондаренко О. І. 
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2026 року | Справа № 128/2884/24 | м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Копаничук С.Г. (суддя - доповідач),
суддів: Оніщука В.В., Берегового О.Ю.,
за участі секретаря судового засідання: Ходакової М.Г. 
позивач: заступник керівника Вінницької окружної прокуратури
відповідачі : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03.06.2026 року у справі за позовом заступника керівника Вінницької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Якушинецької сільської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними,-
встановив:
Заступник керівника Вінницької окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання правочинів недійсними. Вказав, що рішенням Вінницького районного суду від 10.07.2023 року у справі №128/1243/22 позов заступника керівника Вінницької окружної прокуратури задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області від 15.03.2013 року, щодо реєстрації ОСОБА_1 права приватної власності на гідротехнічну споруду загальною площею 1831 кв.м., що складається з греблі №1 та водопропускної споруди №2, що розсташована на земельній ділянці з кадастровим номером 0520688900:01:005::0016, загальною площею 2,6641га. Визнано незаконним та скасовано рішення державного реєстратора реєстраційної служби Вінницького районного управління юстиції Вінницької області від 26.06.2013 року, щодо реєстрації за ОСОБА_1 права приватної власності на гідротехнічну споруду загальною площею 1408 кв.м, що складається з греблі №1, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0520688900:01:005:0017, загальною площею 1,7418 кв.м.
ОСОБА_1 уклав два договори купівлі-продажу від 09.07.2013 року з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відчуження зазначених гідротехнічних споруд, які в подальшому 13.09.2021 року їх продали ОСОБА_2 . Посилаючись на те, що вказані правочини укладено на підставі реєстраційних дій, що на даний час скасовані у судовому порядку, проте наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації про укладені договори купівлі-продажу позбавляють Якушинецьку сільську раду можливості користуватися та розпоряджатися водними об`єктами, що пов`язані з гідротехнічними спорудами ,просив вказані договори купівлі- продажувизнати недійсними. 
20.01.2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи. Послався на те, що 30.04.2025 року було прийнято ЗУ «Про забезпечення простежуваності водних біоресурсів та продукції, виробленої з водних біоресурсів», відповідно до розділу ІХ «Прикінцевих положень» даного Закону ст.14-3 ЗУ «Про аквакультуру» було доповнено таким змістом : «Порядок приватизації гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми та гідротехнічних споруд для цілей аквакультури незахисного значення. Гідротехнічні споруди рибогосподарської технологічної водойми та гідротехнічні споруди для цілей аквакультури незахисного значення , які використовуються субєктами аквакультури на умовах оренди, можуть бути приватизовані у порядку визначеному ЗУ «Про приватизацію державного і комунального майна». Тобто ,даним законом було надано можливість здійснення приватизації гідротехнічних споруд рибогосподарської технологічної водойми та гідротехнічні споруди для цілей аквакультури для цілей аквакультури незахисного значення. В зв`язку з чим просив призначити у справі будівельно-технічну експертизу ,поставивши перед експертом питання : 1)Чи відносяться гідротехнічна споруда загальною, площею 1831 кв.м, що складається з греблі № 1 та водопропускної споруди № 2, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером 0520688900:01:005:0016, загальною площею 2,6641 га, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та гідротехнічна споруда ,загальною площею 1408 кв.м, що складається з греблі № 1, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0520688900:01:005:0017, загальною площею 1,7418 га, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 – до гідроспоруд незахисного значення? 
Ухвалою Вінницького районного суду від 03.06.2026 року клопотання ОСОБА_1 задоволено. Призначено у даній справі судову будівельно-технічну експертизу, перед якою поставлено визначені стороною ОСОБА_5 питання : 1)Чи відносяться гідротехнічна споруда, загальною площею 1831 кв.м, що складається з греблі № 1 та водопропускної споруди № 2, розташованої на земельній ділянці з кадастровим номером 0520688900:01:005:0016, загальною площею 2,6641 га, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та гідротехнічна споруда ,загальною площею 1408 кв.м, що складається з греблі № 1, що знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером 0520688900:01:005:0017, загальною площею 1,7418 га, та розташована за адресою: АДРЕСА_2 – до гідроспоруд незахисного значення? 
В апеляційній скарзі заступник керівника Вінницької окружної прокуратури просить зазначену ухвалу скасувати через порушення судом норм матеріального та процесуального права, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Вказав, що суд не навів підстав для проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи, не вказав для яких саме обставин необхідне призначення експертизи та яким чином ці обставини стосуються предмета доказування у справі на час вчинення оспорюваних правочинів купівлі- продажу .Окрім того, посилання ОСОБА_1 в клопотанні про призначення експертизи на ЗУ «Про забезпечення простежуваності водних біоресурсів та продукції, виробленої з водних біоресурсів» є безпідставним, оскільки клопотання заявлялося 20.01.2026 року, а Закон набирав чинності лише 05.07.2026 року.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вважають ухвалу законною та обгрунтованою, а доводи апеляційної скарги безпідставними.
Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, судове рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає ,що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи, суд виходив із того, що для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи необхідно встановити факти, які потребують спеціальних знань у галузі будівництва. Оскільки без висновку експерта встановити такі обставини неможливо, а вони мають істотне значення для правильного вирішення спору, суд, керуючись статтями 103, 104 ЦПК України, дійшов висновку про необхідність призначення судової будівельно-технічної експертизи.
Колегія суддів із вказаними висновками суду погодитись не може , оскільки суд при постановленні ухвали неправильно застосував порушив норми процесуального права щодо оцінки доказів та встановлення обставин справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд не навів підстав для проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи, не вказав для яких саме обставин необхідне призначення експертизи та яким чином ці обставини стосуються предмета доказування, частково заслуговують на увагу.
Відповідно до ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну. Питання, які ставляться експерту, і його висновок щодо них не можуть виходити за межі спеціальних знань експерта. 
Згідно з ч. 1 ст. 104 ЦПК України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. 
Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання недійсними правочинів -договорів купівлі-продажу гідротехнічних споруд, вчинених сторонами у 2013 та 2021 роках і укладених на підставі здійсненої державної реєстрації права власності на них , що у подальшому була скасована судовими рішеннями, що набрали законної сили. Отже, під час розгляду справи підлягають встановленню обставини щодо заявлених у позові підстав позовних вимог і наявності чи відсутності правових підстав для укладення спірних правочинів та їх відповідності вимогам закону саме на час їх вчинення. 
Як убачається із заяви ОСОБА_1 про призначення експертизи, необхідність її проведення він обґрунтовував внесенням 30.04.2025 року змін до ЗУ «Про аквакультуру», якими передбачається можливість приватизації гідротехнічних споруд незахисного значення, та просив встановити виключно технічну обставину – чи належать спірні споруди до гідроспоруд незахисного значення.
Разом із тим, задовольняючи зазначене клопотання, суд першої інстанції лише навів загальні положення ст. ст.103, 104 ЦПК України та дійшов висновку про необхідність призначення у справі згаданої експертизи для повного й всебічного розгляду справи, проте не зазначив, які саме юридично значимі обставини неможливо встановити без спеціальних знань, не визначив, яким чином поставлене перед експертом питання пов`язане з предметом доказування у цій справі та як відповідь експерта може вплинути на вирішення заявлених позовних вимог. 
При цьому суд не пересвідчився ,чи потребує визначення статусу споруди спеціальних знань і не звернув увагу на те, що належність чи не належність гідроспоруд (зокрема у складі рибогосподарських технологічних водойм або для цілей аквакультури) до захисного чи незахисного значення визначається на підставі зазначеного їхнього функціонального призначення та проєктно-технічною документацією на час зведення цих споруд і лише у випадку офіційної втрати або відсутності останньої статус і характер споруди встановлюється шляхом проведення технічної інвентаризації та натурного обстеження із залученням профільних фахівців.
Крім того, суд не навів мотивів, яким чином встановлення вказаної у клопотанні обставини ,а саме належність спірних споруд до гідротехнічних споруд незахисного чи захисного значення , має значення для вирішення позовних вимог про недійсність правочинів ,укладених у 2013 та 2021 роках на підставі реєстраціних дій ,що вже визнані незаконними та скасовані судом. 
За таких обставин оскаржувана ухвала не містить належного обґрунтування необхідності призначення експертизи та не відповідає вимогам процесуального закону щодо вмотивованості судового рішення.
Отже, суд , призначаючи судову будівельно-технічну експертизу, фактично не встановив наявності передбачених статтею 103 ЦПК України умов для її призначення, що свідчить про передчасність такого процесуального рішення та є підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд ,задовольняючи клопотання не врахував посилання ОСОБА_1 на ЗУ «Про забезпечення простежуваності водних біоресурсів та продукції, виробленої з водних біоресурсів», що набирав чинності лише 05.07.2026 року, також заслуговують на увагу.
Частиною 1 розділу ІХ ЗУ «Про забезпечення простежуваності водних біоресурсів та/або продукції, виробленої з водних біоресурсів», яким ЗУ «Про аквакультуру» доповнено статтею 14-3, встановлено, що цей Закон набирає чинності через один рік з дня його опублікування, але не раніше дня повідомлення на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у галузі рибного господарства, про початок роботи електронної системи простежуваності водних біоресурсів та/або продукції, виробленої з водних біоресурсів.
У відповідності до інформації з офіційного вебсайту Верховної Ради України вищевказаний Закон опублікований 05.07.2025, проте, станом на 30.07.2026 року вказаний закон ще не набрав чинності.
Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативноправові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. 
Згідно з висновками щодо тлумачення змісту ст. 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 5 квітня 2001 року № 3- рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативноправові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Як убачається з матеріалів справи, обґрунтовуючи клопотання про призначення експертизи, ОСОБА_1 посилався на положення ЗУ «Про забезпечення простежуваності водних біоресурсів та/або продукції, виробленої з водних біоресурсів», який на момент постановлення оскаржуваної ухвали не набрав чинності. Незважаючи на те, що суд безпосередньо не навів положення цього закону в мотивувальній частині ухвали, він задовольнив клопотання без надання будь-якої оцінки наведеним у ньому правовим підставам та не перевірив можливість застосування нормативно-правового акту, що не набрав чинності до спірних правовідносин на час вчинення спірних правочинів . Таким чином, суд фактично погодився з правовим обґрунтуванням клопотання, не перевіривши наявності правових підстав і необхідності призначення судової експертизи , що свідчить про неповне дослідження обставин, які мають значення для правильного вирішення цього питання і порушення норм процесуального права.
З урахуванням викладеного , оскаржувана ухвала не може вважатися законною та обґрунтованою і підлягає скасуванню, а враховуючи відсутність і недоведеність заявником правових підстав і необхідності проведення судової експертизи для з`ясування зазначених обставин і необхідності їх з`ясування за заявленого предмету спору ,колегія суддів вважає необхідним постановити нову ухвалу з цього питання ,якою у задоволенні клопотання про призначення судово будівельно- технічної експертизи відмовити. 
Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. 
За таких обставин висновок суду про задоволення клопотання ОСОБА_1 та призначення судової будівельно-технічної експертизи не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нового судового рішення з цього питання - про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про призначення судової будівельно-технічної експертизи.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, - 
Постановив: 
Апеляційну скаргу керівника Вінницької окружної прокуратури Вінницької області задовольнити.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 03.06.2026 року скасувати.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1  про призначення у справі судової будівельно-технічної експертизи для визначення належності гідроспоруд , що були предметом спірних договорів купівлі - продажу недійсними, до незахисного значення, відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук 

судді: О.Ю. Береговий

В.В. Оніщук