Справа№464/3210/26 
пр.№ 3/464/1278/26 
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2026 року        м.Львів
Суддя Сихівського районного суду м.Львова Тімченко Олена Валеріївна, розглянувши справу про адміністративні правопорушення за ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУАП стосовно

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , притягнутого до адміністративної відповідальності: 26.11.2025 УПП у Львівській області за ч.4 ст.126 КУАП, постановою Сихівського районного суду м.Львова від 29.12.2025 за ч.1 ст.130 КУАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 17000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, - 

у с т а н о в и л а :

До суду надійшли дві справи про вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ст.126 ч.5 КУАП та ст.130 ч.2 КУАП, та такі розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), то відповідно до ст.36 КУАП суддя об`єднує справи № 464/3210/26 та № 464/3211/26 в одне провадження. Відповідно Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України у разі об`єднання судових справ (матеріалів кримінального провадження) в одну їй присвоюється єдиний унікальний номер тієї з об`єднаних справ (матеріалів), яка надійшла до суду першою. Тому суддя об`єднаній присвоює № 464/3210/26.
ОСОБА_1 30 квітня 2026 року о 18:45 год в м.Львові по вул.Угорська,8 повторно протягом року керував автомобілем «Mitsubishi» д.н. НОМЕР_2 , будучи особою, 26.11.2025 притягнутою до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУАП та позбавленою права керування транспортним засобом постановою Сихівського районного суду м.Львова від 29.12.2025 за ч.1 ст.130 КУАП, чим порушив п.2.1 а ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.5 ст.126 КУАП.
Він же 30 квітня 2026 року о 18:45 год на вул.Угорська,8 в м.Львові повторно протягом року керував автомобілем «Mitsubishi» д.н. НОМЕР_2 з явними ознаками наркотичного сп`яніння: неприродня блідність, поведінка, що не відповідає обстановці, та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у медичному закладі відмовився, будучи особою, яка притягувалась до адміністративної відповідальності постановою Сихівського районного суду м.Львова від 29.12.2025 за ч.1 ст.130 КУАП, що набрала законної сили. Таким чином ОСОБА_1 порушив п.2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУАП.
До такого висновку суддя дійшла з огляду на наступне. 
У ст.280 КУАП закріплено обов`язок орган (посадову особу) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
За змістом ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі № 240/12/17 сформульовано правовий висновок про те, що обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, що доводиться шляхом надання доказів. Притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Частиною 5 ст.126 КУАП передбачена адміністративна відповідальність за повторне протягом року вчинення правопорушень, передбачених частинами другою- четвертою цієї статті (ч.2 - керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом; ч.3 - керування транспортним засобом особою, стосовно якої встановлено тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, ч.4 - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами).
Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001року за № 1306 (із змінами та доповненнями) відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
У силу приписів ст.15 Закону України «Про дорожній рух» право на керування транспортними засобами відповідної категорії підтверджується посвідченням водія транспортного засобу з установленим терміном дії. 
Як унормовано п.п.1.3, 1.9 Правил дорожнього руху України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії – п.2.1а Правил дорожнього руху України
За ч.2 ст.130 КУАП передбачено адміністративну відповідальність за повторне протягом року вчинення будь-якогоз порушень, передбачених частиною першою цієї статті (керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції).
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції – п.2.5 ПДР України.
Своїми діями правопорушник порушив вимоги: п.2.1а та п.2.5 ПДР України і вчинив правопорушення, передбачені ч.5 ст.126 та ч.2 ст.130 КУАП, що підтверджується безпосередньо дослідженими достатніми доказами відповідно: протоколами про адміністративне правопорушення сенрії ЕПР №1 № 653894 та ЕПР1 № 653877 від 30 квітня 2026 року, що відповідають вимогам ст.256 КУАП, та яким зафіксовано час, місце та обставини вчинення правопорушень; відеозаписом з місця події, що мала місце 30.04.2026, де зафіксовано неодноразову ствердну однозначну відмову правопорушника від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння в медичному закладі з наданнням наступного змісту пояснень: забрав пані, підвіз її на вул.Угорська,8 в м.Львові, де залишився на неї чекати допоки остання купувала сигарети, а в подальшому викурювала в машині, сидячи біля нього як водія, спереду, припаркувався в цьому забороненому для зупинки місці, так як не було де стати, останній раз вживав марихуану 13-14 днів тому, останні два дні вживав габану та кетанов, тому для чого їхати в медзаклад як все покаже, був обізнаний про перебування в суді адміністартивної справи щодо нього за ч.1 ст.130 КУАП; рапортами інспекторів патрульної поліції; направленням на огляд водія; довідками інспектора ВАП УПП у Львівькій області про: відсутність реєстрації за ОСОБА_1 ТЗ на території України та наявність притягнення до адміністартивної відповідальності 26.11.2025 УПП у Львівській області за ч.4 ст.126 КУАП і постановою Сихівського районного суду м.Львова від 29.12.2025 за ч.1 ст.130 КУАП, та відповідною Сихівського районного суду м.Львова за ч.1 ст.130 КУАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 17000 грн в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, що набрала законної сили 08.01.2026.
Об`єктивний запис з нагрудного відеореєстратора поліцейського, на якому відображено перебіг події, доводить, що правопорушник категорично відмовився виконати вимогу поліції щодо проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, передбачену п.2.5 ПДР України. Водночас органи поліції позбавлені процесуальної можливості застосовувати до водія заходи примусу, спрямовані на примусовий огляд до закладу охорони здоров`я. 
Згідно з Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України та МОЗ України 09 листопада 2015 року № 1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. 
Ознаками наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння (порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
З огляду на наведені у протоколі про адміністративне правопорушення ознаки у поліцейського виникли підстави вважати, що водій перебуває у стані наркотичного сп`яніння, наслідком чого стала вимога поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння.
Підсумовуючи наведене, перелічені докази є належними, допустимими та у своїй сукупності достатніми для висновку вчинення правопорушення та вини у цьому правопорушника. Підстав піддавати сумніву достовірність доказів немає. 
За вчинене порушник підлягає адміністративній відповідальності. 
Обставини, які б виключали провадження в справі відповідно до ст.247 КУАП та доводили протилежне, відсутні. За вчинене правопорушник підлягає адміністративній відповідальності за вчинене.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, яке з урахуванням положень ст.ст.8, 9 Конституції України, а також ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави.
Доводів та доказів, які б були предметом дослідження у суді, правопорушник не надав, до суду на розгляд справи неодноразово викликався, проте не з`явився, причини неявки не повідомив та від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи, явку захисника для представлення інтересів не забезпечено. Повістки надсилались за місцем реєстрацій рекомендованими листами з повідомленням про вручення поштового відправлення, зазначеним у протоколі про адміністративне правопорушення. За наявними рекомендованими повідомленнями, повернутими до суду без вручення з підстави - «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому відповідно до п.99-1 Правил поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року за № 270 (з наступними змінами), правопорушник є належно повідомленим про розгляд справи. Також правопорушник додатково повідомлявся за номером мобільного телефону, зазначеним ним же у протоколі про адмінправопорушення. Для отримання інформації щодо стану розгляду судових справ функціонує офіційний вебпортал «Судова влада України», за допомогою якого будь-яка особа може отримати актуальну інформацію щодо стану судової справи, відомості про дату та час розгляду такої.
З урахуванням, що судом були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, виходячи із положень ч.1 ст.268 КУАП, суддя вважає за можливе розглядати справу у відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, явка у даній категорії справ не є обов`язковою. Суддя оцінює таку поведінку правопорушника як небажання особисто приймати участі при розгляді справи у суді, оскільки з часу складення протоколу про адміністративне правопорушення, про що було достовірно відомо, жодним чином не цікавився станом слухання справи.
Відповідно до ч.2 ст.36 КУАП України, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.
Санкціями: ч.5 ст.126 КУАП передбачено  накладення штрафу в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк від п`яти до семи років та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого; ч.2 ст.130 КУАП - накладення штрафу на водіїв у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого або адміністративний арешт на строк десять діб з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки та з оплатним вилученням транспортного засобу чи без такого. 
Частина друга ст.33 КУАП не дозволяє при розгляді справ про правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Беручи до уваги викладене, на правопорушника слід накласти адміністративне стягнення у виді штрафу  в розмірі двох тисяч чотирьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортним засобом на строк сім років з оплатним вилученням транспортного засобу.
Саме вказаний вид адміністративного стягнення сприятиме вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття та запобігатиме вчиненню ним нових правопорушень, а також іншими особами. 
Зазначене суддя висновує з урахуванням постанови Верховного Суду від 04 вересня 2023 року у справі № 702/301/20, якою установлено можливість позбавляти права керувати транспортними засобами незалежно від того, чи мала така особа на момент вчинення правопорушення отримане у передбаченому законом порядку посвідчення на право керування транспортними засобами.
Щодо додаткового адміністративного стягнення, то суддя враховує наступне. Як регламентовано, ст.28 КУАП оплатне вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в його примусовому вилучення за рішенням суду і наступній реалізації з передачею вирученої суми колишньому власникові, з відрахуванням витрат на реалізацію вилученого предмета. Ця норма не містять імперативної вимоги, щоб транспортний засіб перебував у приватній власності порушника. Унаслідок оплатного вилучення предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, його власник отримує грошову компенсацію, що не порушує принципу «пропорційності втручання в право власності» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
До того ж у ч.ч.4, 5 ст.319 ЦК України передбачено, що власність зобов`язує і не може бути використана на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Власник речі повинен нести ризик передання його у володіння чи користування іншій особі, яка своєю недобросовісною поведінкою може спричинити йому негативні наслідки, у тому числі й позбавити права власності.
З огляду на неодноразовий систематичний ступінь суспільної небезпечності вчинених діянь з використанням джерела підвищеної небезпеки, грубе порушення правил дорожнього руху, що є потенційно небезпечним для суспільства та становить реальну небезпеку учасникам дорожнього руху, загрожує їх життю, здоров`ю, тяжкість ймовірних наслідків, адже правопорушник продовжує керувати транспортним засобом, не маючи на це законних прав, доцільним та дієвим застосувати оплатне вилучення транспортного засобу. Перешкод для такого не встановлено.
Оскільки на правопорушника накладено адміністративне стягнення, то відповідно до ст.40-1 КУАП з нього на користь держави підлягає до стягнення судовий збір. Обставини, які надавали право на звільнення від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», у матеріалах справи відсутні.

Керуючись ст.ст.221, 251, 252, 283, 284 КУАП, 

п о с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126 КУАП та ч.2 ст.130 КУАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років з оплатим вилученням транспортного засобу «Mitsubishi» д.н. НОМЕР_2 .
Стягнути з ОСОБА_1 665,60 грн судового збору на користь держави.
Реквізити для оплати штрафу: отримувач коштів: ГУК у Львiв. обл./Львів. обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38008294, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA 268999980313040149000013001, код класифікації доходів бюджету: 21081300 (у порядку виконавчого провадження: стягувач Головне управління державної казначейської служби України у Львівській області, адреса: 79005, м.Львів, вул.К.Левицького, 18, код ЄДРПОУ 38008294).

Реквізити для оплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/ 22030106, код отримувача код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106(у порядку виконавчого провадження: стягувач Державна судова адміністрація України, адреса: 01601, м.Київ, вул.Липська, 18/5, код ЄДРПОУ 26255795).
Штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу у встановлений строк, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
Згідно з ч.2 ст.308 КУпАП у порядку примусового виконання постанови, про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з порушника стягується подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу, витрати на облік зазначеного правопорушення.
Постанова може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення до Львівського апеляційного суду через Сихівський районний суд м.Львова. Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення пред`являється до виконання протягом трьох місяців з наступного дня після набрання нею законної сили.

Суддя Олена ТІМЧЕНКО