ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ,01032,тел.(044)235-95-51,е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"12" травня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/134/26 
Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Войтенка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось»	
до 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Флетвайт»	
про 	стягнення 2118137,80 грн.	
за участю представників:
позивача: 	Берьозкіна Ю.В. – адвокат, ордер від 02.02.2026 серія АІ № 2117074	
відповідача:	не з`явились	
суть спору:
До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось» (далі – позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флетвайт» (далі – відповідач) про стягнення 2118137,80 грн., з яких 2018222 грн. основного боргу, 4036,44 грн. інфляційних втрат, 8459,94 грн. 3% річних, 87419,42 грн. пені.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки від 30.10.2025 № 30/10/25-4 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у встановлений договором строк, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 2018222 грн., на суму якої (заборгованості) за час прострочення позивач нарахував інфляційні втрати, 3% річних та пеню в заявлених до стягнення розмірах
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2026 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження призначено у даній справі підготовче судове засідання та встановлено сторонам строки для подачі заяв по суті спору. Запропоновано відповідачу надати суду у строк встановлений для подання відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором поставки від 30.10.2025 № 30/10/25-4 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у встановлений договором строк; контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.
Сторони повідомлені про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до їх електронних кабінетів копії ухвали в електронній формі.
У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надав.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 07.04.2026 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.05.2026.
Присутній в судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, з мотивів викладених у позові.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
Частино 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд
встановив:
Між сторонами у справі було укладено договір поставки від 30.10.2025 № 30/10/25-4 (далі – договір), відповідно до умов якого постачальник – позивач зобов`язався поставити покупцю – відповідачу товар, а покупець зобов`язався прийняти та оплатити поставлений товар на умовах цього договору (п. 2.1 договору).
Відповідно до п. 4.1 договору ціну договору складає загальна вартість усіх здійснених поставок товару протягом строку дії договору. Ціна договору є договірною та не включає вартість тари.
Згідно з п. 4.4 договору оплата товару здійснюється покупцем на умовах відстрочки платежу, у формі безготівкового розрахунку, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, або готівкою протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту поставки товару.
Договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 31 грудня 2025 року, але в будь-якому випадку до повного виконання ними своїх зобов`язань. Дія договору продовжується на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, в разі якщо жодна із сторін не ініціює його припинення чи зміну умов не пізніше ніж за 30 календарних днів до закінчення строку дії договору (п. 10.1, 10.2 договору).
На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 2565109,20 грн., що підтверджується видатковою накладною від 06.11.2025 № 14963 на суму 446887,20 грн. та актом прийому-передачі продукції до накладної від 06.11.2025 № БАР00014963, видатковою накладною від 18.11.2025 № 15575 на суму 2118222,00 грн. та атом прийому-передачі продукції до накладної від 18.11.2025 № БАР00015575.
Відповідач частково оплатив поставлений позивачем товар в сумі 546887,20 грн., на підтвердження чого суду надано виписку по рахунку позивача.
Враховуючи, що відповідач своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар не виконав, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 2018222,00 грн. – різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю поставленого товару.
З огляду на наявність укладеного між сторонами у справі вищевказаного договору на поставку товару, який (товар) був поставлений позивачем відповідачу по переліченим видатковим накладним у період дії договору, за відсутності іншого правочину, укладеного між сторонами у справі у вказаний період поставки, доказів протилежного суду не надано, суд приходить висновку, що вказана поставка товару була здійснена саме на виконання умов зазначеного договору.
Згідно з приписами статей 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно з ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.
Приписами пункту 2 статті 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх договірних зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар, в зв`язку з чим, за ним на час розгляду справи рахується борг в розмірі 2018222,00 грн. Доказів сплати вказаного боргу відповідач суду не надав.
Згідно з вимогами ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення 2018222,00 грн. основаного боргу.
Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення повного розрахунку за поставлений товар у строк визначений договором, позивач на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з простроченої суми грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з простроченої суми 2018222,00 грн. за період прострочення грудень 2025 року складають 4036,44 грн., 3 % річних з простроченої суми 2018222,00 грн. за період прострочення з 25.11.2025 по 14.01.2026 складають 8459,94 грн.
Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних є арифметично вірними, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а відтак вимоги в цій частині є доведеними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
Також, позивач на підставі п. 7.1 договору просить стягнути з відповідача за прострочення строку оплати поставленого товару, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, яка за розрахунком позивача з простроченої суми 2018222,00 грн. за період прострочення з 25.11.2025 по 14.01.2026 складає 87419,42 грн.
Згідно з положенням п. 7.1 договору за прострочення грошового зобов`язання покупець сплачує на користь постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення. 
Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.
Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. 
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірними, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а відтак вимоги в цій частині є доведеними та обґрунтованими та підлягають задоволенню. 
З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за поставлений товар, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 2018222,00 грн. основного боргу, 4036,44 грн. інфляційних втрат, 8459,94 грн. 3% річних, 87419,42 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. 
Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача.
Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд 
вирішив:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Флетвайт» про стягнення 2118137,80 грн., з яких 2018222 грн. основного боргу, 4036,44 грн. інфляційних втрат, 8459,94 грн. 3% річних, 87419,42 грн. пені задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Флетвайт» (вул. Велика Кільцева, 4-Б, кабінет 210, с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський р-н, Київська обл., 08130, ідентифікаційний код 20823554) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро-Рось» (вул. Хмельницького Богдана, 103, с. Ташлик, Черкаський р-н, Черкаська обл., 20751, ідентифікаційний код 30929025) 2018222 (два мільйони вісімнадцять тисяч двісті двадцять дві) грн. основного боргу, 4036 (чотири тисячі тридцять шість) грн. 44 коп. інфляційних втрат, 8459 (вісім тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 94 коп. 3% річних, 87419 (вісімдесят сім тисяч чотириста дев`ятнадцять) грн. 42 коп. пені, 25417 (двадцять п`ять тисяч чотириста сімнадцять) грн. 66 коп. витрат по сплаті судового збору.
Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.
Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України. 
Дата складання та підписання повного тексту рішення 15.07.2026.

Суддя Ю.В. Подоляк