КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Унікальний номер справи № 755/19052/24 Головуючий у суді першої інстанції - Марфіна Н.В.
Апеляційне провадження № 22-ц/824/5421/2026 Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2026 року Київський апеляційний суд у складі:
суддя-доповідач Нежура В.А.,
судді Верланов С.М., Невідома Т.О., 
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в приміщенні Київського апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ковалевською Дарією Сергіївною на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України, третя особа - ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, 3% річних, апеляційних втрат та пені,
встановив:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі - МТСБУ), третя особа ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, 3 % річних, інфляційних втрат та пені.
В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 28 листопада 2023 року о 12 год. 01 хв в смт Володимирець на перехресті вулиць Вишнева-Повстанців відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Шкода» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року у справі №556/3557/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП.
На момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Позивач звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про виплату страхового відшкодування, та без узгодження з позивачем розміру страхового відшкодування здійснив страхову виплату у розмірі 14 546,55 грн.
Не погодившись із вказаним розміром страхового відшкодування позивач, виявивши занижені розміри вартості автомобіля звернувся до ТОВ «Клевер Експерт» з метою проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику транспортного засобу «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .
Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 29 травня 2024 року № 199/05-24 ринкова вартість транспортного засобу «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 до ДТП становить 139 868,86 грн, вартість відновлювального ремонту складає 274 205,52 грн. Вартість автомобіля після ДТП згідно пропозиції ТОВ «Аудатекс Україна» складає 70 000,00 грн.
Позивач вказував, що згідно наданого звіту МТСБУ мало сплатити на рахунок позивача суму страхового відшкодування у розмірі 55 322,21 грн (139 868,86 грн - 70 000,00 грн - 14 546,55 грн).
17 червня 2024 року відповідач здійснив виплату у розмірі 40 865,58 грн, проте недоплаченим залишився розмір регламентної виплати у розмірі 14 456,73 грн.
Оскільки відповідач відмовляється від погашення вказаної суми, до цього часу грошові кошти не сплатив позивачем нарахована пеня, три відсотки річних та інфляційні збитки за період з 14 березня 2024 року до 28 жовтня 2024 рік.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив стягнути з МТСБУ на свою користь
14 456,73 грн регламентної виплати, 3 % річних в розмірі 271,00 грн; інфляційні втрати у розмірі 600,66 грн; пеню у розмірі 2 418,70 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, позивач  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. 
У апеляційній скарзі вказує, що розрахунок ринкової вартості до ДТП, складений працівниками МТСБУ не відповідає вимогам Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а саме п.30.1 ст. 30, п. 36.2 ст. 36 Закону), на підставі якого не може бути здійснено розрахунок регламентної виплати.
Зазначає, що судом першої інстанції не враховано неналежність доказу відповідача «Розрахунку ринкової вартості КТЗ марки Ford Transit з номерним знаком НОМЕР_2 до та після ДТП і розміру регламентної виплати», на підставі якого було сплачено відповідачем позивачу регламентну виплату.
Стверджує, що судом першої інстанції помилково встановлено наявність порушень у Звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №199/05-24 від 29.05.2024 щодо відсутності підстав для застосування коефіцієнту регіону.
Посилається на те, що «Розрахунок ринкової вартості КТЗ марки Ford Transit з номерним знаком НОМЕР_2 до та після ДТП і розміру регламентної виплати», складений провідним експертом відділу експертиз МТСБУ є недопустимим доказом розміру регламентної виплати, як через відсутність підстав для його складання, так і через невідповідність змісту цього розрахунку вимогам законодавства з оцінки майна.
У відзиві на апеляційну скаргу представниця відповідача МТСБУ Патрик Г.Г. проти задоволення апеляційної скарги заперечила. Вказує, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Своїм правом на подачу відзиву інші учасники справи не скористались.
За правилами ч.1 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є відшкодування шкоди у загальному розмірі 17 747,09 грн.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Встановлено, що постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 16 лютого 2024 року у справі № 556/3557/23 ОСОБА_2 визнано винним у за статтею 124 КУпАп та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.
Як зазначено у мотивувальній частині постанови: «28 листопада 2023 року о 12 год. 01 хв. в смт. Володимирець на перехресті вул. Постанців-Вишнева Вараського району гр. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «SKODA SUPERB» номерний знак НОМЕР_1 , та рухаючись по другорядній дорозі не надав перевагу в русі автомобілю марки FORD TRANSIT номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , який рухався по головній дорозі, в результаті чого здійснив зіткнення з даним автомобілем внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 16.11 Правил дорожнього руху України».
Відповідно до частин 4,6 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, позивач звільнений від доказування підстав для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки останній має право на отримання страхового відшкодування, як потерпіла особа, та наявність вини в діях ОСОБА_3 у настанні дорожньо-транспортної пригоди в даному випадку встановлена і не підлягає доказуванню.
Також встановлено, що на момент ДТП у ОСОБА_2 не було полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.
12 грудня 2023 року ОСОБА_1 направив до МТСБУ заяву про виплату страхового відшкодування майнової шкоди, спричиненої внаслідок ДТП, яка відбулась 29 листопада 2023 року.
13 березня 2024 року МТСБУ повідомило ОСОБА_1 про прийняте рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 14 546,55 грн.
Відповідно до звіту №201.23ЕС_98356 про оцінку автомобіля «Форд» реєстраційний номер НОМЕР_2 від 20 грудня 2023 року, вартість матеріального збитку складає 84 546,55 грн.
Згідно розрахунку ринкової вартості автомобіля «Форд» реєстраційний номер НОМЕР_2 , ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає 84 546,55 грн, вартість транспортного засобу в пошкодженому стані складає 70 000,00 грн, вартість відновлювального ремонту складає 163 092,10 грн.
Не погодившись з вказаним звітом, позивач замовив у ТОВ «Клевер Експерт» на підставі договору про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, що сталась 29 листопада 2023 року, складення звіту №199/05-24, відповідно до якого ринкова вартість автомобіля «Форд» до моменту ДТП складає 139 868,86 грн.
30 травня 2024 року представник позивача направив на адресу МТСБУ досудову вимогу, в якій просив сплатити страхове відшкодування у розмірі 55 322,21 грн з урахуванням сплаченої суми 14 546,55 грн.
МТСБУ здійснюючи власний розрахунок ринкової вартості КТЗ марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 до та після ДТП і розміру регламентної виплати зазначило, що в результаті аналізу звіту, встановлено, що ринкова вартість досліджуваного КТЗ марки визначалась на підставі інформації наведеної в мережі інтернет та була скоригована в сторону збільшення на коефіцієнт користування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу, а саме Гк у звіті дорівнює + 10%.
Враховуючи наданий позивачем звіт, однак, без урахування додаткового коефіцієнту за пробіг автомобіля, відповідач визначив ринкову вартість автомобіля у розмірі 125 412,13 грн, та враховуючи здійснення виплати у розмірі 14 546,55 грн, та вартість КТЗ в пошкодженому стані, визначив розмірі регламентної виплати у розмірі 40 865,58 грн, яка була сплачена відповідачем на користь позивача 17 червня 2024 року, що не заперечується сторонами у справі.
Правовідносини між сторонами склались у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон № 1961-ІV), який був чинним на дату ДТП, та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (ст. 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Як встановлено ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.
Згідно ст. 34 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.
Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Відповідно до ст. 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно зі ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Згідно зі статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами) (правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц).
Відповідно до звіту №199/05-24 від 29 травня 2024 року, виконаного ТОВ «Клевер Експерт», транспортний засіб «Форд Транзіт» д.н.з. НОМЕР_2 2001 року випуску, має пробіг 429 151 км, строк експлуатації становить 22,75 р.
У звіті встановлено, що ринкова вартість КТЗ у гривнях на момент ДТП склала 144 567,31 грн., виходячи з курсу доларів США у розмірі 36,3644.
Крім того при оцінці КТЗ застосовано понижувальний коефіцієнт 13,25% та підвищувальний коефіцієнту у розмірі 10,00% який застосовується у зв`язку з коригуванням середньоринкової вартості по пробігу.
Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказами Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, (далі - Методика) встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів, а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ. Методи оцінки, передбачені цією Методикою, можуть використовуватися для оцінки самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, тракторів і комбайнів на колісних шасі, якщо вони не суперечать тим положенням, які регламентують оцінку цих видів транспорту.
Згідно пункту 7.1 Методики оцінка КТЗ здійснюється переважно із застосуванням бази оцінки, яка відповідає ринковій вартості.
Ринкова вартість КТЗ ураховує його комплектність, укомплектованість і фактичний технічний стан, строк експлуатації, величину пробігу, умови, у яких він експлуатувався (зберігався), особливості кон`юнктури ринку регіону.
Згідно з принципами зміни вартості, попиту та пропозиції значення ринкової вартості є змінною за фактором часу величиною, яка залежить від коливань ринкових цін на КТЗ та його складники.
Пунктом 7.2 Методики встановлено що основним підходом, який використовується для оцінки КТЗ, є порівняльний підхід. Згідно з ним визначення вартості КТЗ на території України проводиться на підставі їх цін продажу та поточних цін пропозиції до продажу, які зазначені у вітчизняних довідниках. Зазначені ціни є статистично усередненими ціновими даними КТЗ, які були відчужені в Україні згідно з умовами, що відповідають змісту і поняттю "ринкова вартість".
Пунктом 7.9 Методики встановлено що коефіцієнт коригування ринкової вартості КТЗ за величиною пробігу Гк ураховує відмінності між фактичним середньорічним та нормативним середньорічним пробігом оцінюваного КТЗ. Значення Гк приймається за рекомендаціями, наведеними в довіднику, за даними якого обчислюється вартість відповідного КТЗ, а у випадку, передбаченому пунктом 7.8, - з відповідної таблиці додатка 3.
Згідно з доданими до матеріалів справи пропозицій на сайті auto.ria.com 4 варіанти автомобілів які взято для порівняння, а саме «Форт» за ціною 4900,00 доларів США має пробіг 492 тис. км; «Форд» за ціною 3200,00 доларів США має пробіг 400 тис км; «Форд» за ціною 4500,00 доларів США має пробіг 450 тис. км; «Форд» за ціною 4499,00 доларів США має 300 тис км пробігу (а. с. 87-92).
Визначаючи вартість пошкодженого автомобіля, відповідно до звіту, наданого позивачем, ураховуючи різницю нормативного та фактичного пробігів автомобіля, оцінювач використав 10% підвищувального коефіцієнту.
Перераховуючи вартість відшкодування, яке підлягає виплаті позивачу, відповідач не ураховував вказаний підвищувальний коефіцієнт, з огляду на те, що проводячи оцінку транспортного засобу оцінювачем взято 4 автомобіля з пробігом 492 тис. км, 400 тис км; 450 тис. км; та 300 тис км, в той час як фактичний пробіг належного позивачу автомобіля складає 429,2 тис км.
Змагальність сторін є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (пункт 4 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частини перша-четверта статті 12 ЦПК України).
Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (частина п`ята статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 2 статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Оцінивши у справі докази що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку що позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування не підлягають задоволенню, оскільки здійснюючи порівняльний підхід для визначення ринкової вартості КТЗ марки «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 оцінювачем безпідставно застосовано збільшувальний коефіцієнт 10%, що становить суму у розмірі 14 546,55 грн від оцінки автомобіля, оскільки 4 порівнювальні транспортні засоби мають середній пробіг 410,5 тис км, який менший ніж у «Форд» д.н.з. НОМЕР_2 , пробіг якого складає 429,2 тис км, отже за схожих показників пробігу транспортних засобів, використовуючи порівняльний підхід, оцінювачем безпідставно визначено середній пробіг для даного виду транспортного засобу використовуючи таблицю додатка 3 Методики.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з МТСБУ суми недоплаченого відшкодування.
Не підлягають також задоволенню позовні вимоги про стягнення нарахованих позивачкою за прострочення виплати страхового відшкодування пені, 3 % річних та інфляційного збільшення боргу, оскільки вони є похідними від вимоги про стягнення страхового відшкодування.
За таких обставин колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення з відповідачів матеріальної шкоди у визначеному позивачкою розмірі за недоведеністю вимог.
Апеляційний суд відхиляє доводи позивачки щодо неналежності розрахунку ринкової вартості КТЗ марки Ford Transit з номерним знаком НОМЕР_2 до та після ДТП і розміру регламентної виплати, на підставі якого було здійснено регламентну виплату, оскільки такий розрахунок є обґрунтованим, виконаним з урахуванням вимог закону та узгоджується із іншими доказами, які містяться у матеріалах справи.
Колегія суддів також зауважує, що МТСБУ виконало вказаний розрахунок саме на підставі звіту ТОВ «Клевер Експерт» №199/05-24, наданого позивачем.
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки суду першої інстанції, обґрунтовано викладені у мотивувальній частині рішення, та фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду. При цьому, докази та обставини, на які посилається позивач у апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції і при їх дослідженні та встановленні були дотримані норми матеріального і процесуального права. Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин, встановлено обсяг прав та обов`язків сторін, застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, що склались між сторонами, надано повну, всебічну та об`єктивну оцінку наявним у справі доказам.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, підстави для його скасуванні відсутні.
Керуючись статтями 369, 374, 375, 382, 383, 384 України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Ковалевською Дарією Сергіївною залишити без задоволення.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 25 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В.А. Нежура

Судді;: С.М. Верланов

Т.О. Невідома