Справа № 203/8133/26
Провадження № 2/0203/3528/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді  Колесніченко О.В.,
за участю секретаря  Шовкопляса М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
У липні 2026 року позивач, ТОВ «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ 40966896, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за кредитним договором в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача,  ОСОБА_1 , заборгованості на момент пред`явлення цього позову на загальну суму 44 734,90 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що 17 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4743851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Кредитний договір укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису, відповідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони погодили договір на наступних умовах: тип кредиту – кредит, сума кредиту 7500 грн., строк кредиту 360 дні: з 17 червня 2024 року по 12 червня 2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 30 днів. На пільговий строк 30 днів з позичальником погоджено умови пільгового (пониженої відсоткової ставки) на умовах 1,5 відсотків у день, проте позичальником не виконано зазначених у договорі умов і до нього як результат застосовано повну ставку кредитування у розмірі 1,5% у день. Відповідно до умов договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 виконало та надало йому кредит у сумі 7500 грн, шляхом перерахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану банком АТ «А-БАНК». 
31 березня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 31-1/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 4743851 від 17 червня 2025 року.
Відповідно до умов строк дії п.1.3 договору № 4743851 строк кредиту 360 днів: з 17 червня 2024 року по 12 червня 2025 року. Станом на дату укладання договору факторингу від 31 березня 2025 року № 31-1-03/2025, строк дії договору № 4743851 від 17 червня 2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 31 березня 2025 року донараховано відсотки за (73 календарних днів). 7500 грн*1,5%= 112,49985 грн^* 73 календарних дні = 8212,48905 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції».
Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, внаслідок за ним утворилася заборгованість за кредитним договором № 4743851 від 17 червня 2024 року в загальному розмірі 44 734,90 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7 499,99 грн., заборгованості за нарахованими відсотками первісним кредитором в розмірі 29 022,42 грн. та заборгованість по нарахованих відсотках ТОВ «Українські фінансові операції» у розмірі 8212,48905 грн. 
Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 4743851 від 17 червня 2024 року в загальному розмірі 44 734,90 грн., а також судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 2 662,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн.
Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 03 серпня 2026 року, після отримання відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідача, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень, проте з потребою у витребуванні від АТ «А-Банк» інформації щодо належності відповідачу платіжної картки та підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу за спірним кредитним договором.
У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який в позовній заяві клопотав про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що 17 червня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4743851 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, на підставі якого ТОВ «Лінеура Україна» надало ОСОБА_1 строком на 360 днів кредит в розмірі 7 500 грн. у безготівковій формі шляхом зарахування у день укладення договору грошових коштів на платіжну картку позичальника НОМЕР_1 , емітовану в АТ «А-Банк», а ОСОБА_1 зобов`язався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування цим кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сторони узгодили, що стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 цього договору. Також сторонами погоджена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 21-30, 31-32). 
Договір укладено в електронній формі за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо суми кредиту, строку договору і строку кредитування, а також розмір процентної ставки та вказаний документ підписаний електронним цифровим підписом відповідача (а.с. 18-20).
На виконання вимог ухвали суду АТ «А-Банк» за вих. № 57729/47-260820/52-БТ від 24 серпня 2026 року письмово повідомлено, що картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , виписку про рух коштів з 17 червня 2024 року по 20 серпня 2026 року додано. (а.с. 145, 146-200).
За наданою інформацією ТОВ «Пейтек» (вих. № 20250409-408 від 09 квітня 2025 року) вбачається, що ТОВ «Пейпек Україна» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків та між ТОВ «Пейпек Україна» укладено договір про організацію переказу грошових коштів № 03012024-1 від 03 січня 2024 року, відповідно до якого успішно перераховані кошти на платіжну картку клієнтп від ТОВ «Лінеура Україна», 17 червня 2024 року на суму 7 500 грн. з призначенням платежу: зарахування на картку, маска картки НОМЕР_1 (а.с. 39). 
Відповідно до картки обліку договору (розрахунку заборгованості) відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого станом за ним утворилася заборгованість в загальному розмірі 44 734,90 грн., що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 7 499,99 грн., заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором в розмірі 29 022,42 грн. та заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» в розмірі 8 212,48905 грн. (а.с. 34-38, 64-64 зворот)
Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того є роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто (ст.ст. 525-527 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що відповідач припустився порушення умов договорів щодо своєчасної сплати сум кредиту, внаслідок чого за ним утворилася зазначена заборгованість.
31 березня 2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу № 31-1/03/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором № 4743851 від 17 червня 2025 року в загальному розмірі 44 734,90 (а.с. 95-99 зворот, 62-63).
Відповідно до умов строк дії п.1.3 договору № 4743851 строк кредиту 360 днів: з 17 червня 2024 року по 12 червня 2025 року. Станом на дату укладання договору факторингу від 31 березня 2025 року № 31-1-03/2025, строк дії договору № 4743851 від 17 червня 2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» з дати факторингу 31 березня 2025 року донараховано відсотки за (73 календарних днів). 7500 грн*1,5%= 112,49985 грн^* 73 календарних дні = 8212,48905 грн. відсотки нараховані ТОВ «Українські фінансові операції».
При цьому, як вбачається із доданих до позову розрахунків заборгованості, а також Витягу з реєстрів боржників за вищевказаними договором факторингу, заборгованість за спірним кредитним договором нараховувалась первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна», яка станом на 31 березня 2025 року складала 40 272,41 грн., і в подальшому після відступлення прав вимоги заборгованість процентів за користування грошовими коштами нарахована за 73 календарних днів з 01 квітня 2025 року по 12 червня 2025 року в сумі 8 212,50 грн. а в загальному розмірі заборгованість становить 44 734,90 грн.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України).
Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що відповідач не надав суду відзив на позов та будь-які докази, що спростовують обставини, на які посилається позивач, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 4743851 від 17 червня 2024 року в загальному розмірі 44 734,90 грн.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, тому суд враховує його при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин з огляду на приписи ч. 4 ст. 263 ЦПК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач 01 серпня 2024 року уклав з адвокатом Дідух Євгеном Олександровичем договір про надання юридичних послуг № 01/08/2024-А, повноваження якого підтверджуються свідоцтвом про право заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10 та довіреністю від 31 липня 2024 року, без права передоручення (а.с. 75-76 зворот, 117, 15).
Із наявного в матеріалах акту від 12 січня 2026 року приймання-передачі наданих послуг № 4743851 до договору № 01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01 серпня 2024 року, позивачем за вказаним договором понесені витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Дідухом Є.О., що пов`язані із розглядом зазначеної цивільної справи, в розмірі 10 000 грн., зокрема за: підготовку та подачу позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за договором № 4743851 про надання споживчого кредиту від 17 червня 2024 року (а.с. 40-40 зворот).
Таким чином, з огляду на предмет позову, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., що буде достатнім, пропорційним, співмірним складності справи та вартості фактично наданої правничої допомоги.
Керуючись ст. ст. 3, 4, 11-13, 81, 133, 137, 141, 209, 258, 263-265, 268, 274, 279, 280, 282 ЦПК України, суд, – 
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до  ОСОБА_1  про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 19 літ. «Н», «П», м. Київ) з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), заборгованість за договором № 4743851 про надання споживчого кредиту від 17 червня 2024 року в розмірі 44 734,90 грн. (сорок чотири тисячі сімсот тридцять чотири гривні 90 коп.), що складається із заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 7 499,99 грн. та заборгованості за відсотками в розмірі 37 234,91 грн. 
Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» (код ЄДРПОУ 40966896, місцезнаходження: вул. Глибочицька, буд. 40, прим. 19 літ. «Н», «П», м. Київ) з ОСОБА_1  ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), судовий збір в сумі 2 662,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн., а всього 5 662,40 грн. (п`ять тисяч шістсот шістдесят дві гривні 40 коп.).

Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 14 вересня 2026 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко