Справа № 173/2316/26
Провадження №2/173/1974/2026 
Р І Ш Е Н Н Я 
іменем України

14 вересня 2026 року  м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області в складі
головуючого судді     Кожевник О.А.
за участю секретаря судового засідання  Голованьової К.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Верхньодніпровське БТІ» про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру в житловий будинок
ВСТАНОВИВ:
До Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Верхньодніпровське БТІ» про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру в житловий будинок.
Згідно з поданою позовною заявою позивач просить визнати за нею право власності на самочинно реконструйований житловий будинок літера А1 з житловою прибудовою літ. А2 площею - 58.8 кв.м, з господарською будівлею (комора) літ. Б1 , що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог посилається на таке. 21 червня 2024 року позивач придбала квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 21 червня 2024 року приватним нотаріусом Верхньодніпровського районного нотаріального округу І. І. Говським С. І., зареєстрованого за реєстровим № 1035.
У 2025 році позивач здійснила реконструкцію придбаної квартири шляхом її перебудови у житловий будинок. Зазначені будівельні роботи виконані без отримання відповідних дозвільних документів, у зв`язку з чим об`єкт нерухомого майна набув ознак самочинного будівництва.
У червні 2026 року позивач звернулася до бюро технічної інвентаризації з метою проведення технічної інвентаризації та виготовлення технічного паспорта на реконструйований об`єкт нерухомого майна.
За результатами звернення позивач отримала Інформаційну довідку щодо відповідності місця розташування об`єкта вимогам державних будівельних норм, надану начальником відділу містобудування та архітектури Верхівцевської міської ради — головним архітектором міста.
Після завершення реконструкції позивач має намір оформити належним чином право власності на реконструйований житловий будинок.
Однак під час звернення до бюро технічної інвентаризації позивачу повідомлено, що оформлення права власності на реконструйований об`єкт можливе лише після прийняття такого об`єкта в експлуатацію.
Таким чином, позивач позбавлена можливості оформити право власності на реконструйований житловий будинок у позасудовому порядку, оскільки реконструкція була здійснена без попереднього отримання відповідних дозвільних документів.
У зв`язку з наведеним позивач змушена звернутися до суду за захистом свого права власності та просить визнати за нею право власності на самочинно реконструйований житловий будинок.
Відповідно до автоматизованного розподілу справ справа надійшла в провадження судді Кожевник О.А.
Ухвалою судді Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області Кожевник О.А. від 13 липня 2026 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження з викликом сторін у підготовче судове засідання.
Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24 серпня 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.
У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала, позовні вимоги визнала.
Представник третьої особи ТОВ «Верхньодніпровське БТІ» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, також подав заяву про розгляд справи у відсутність його представника.
Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. 
За приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів
Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. 
За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. 
Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором
При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. 
Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. 
Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов таких висновків.
Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини
Між сторонами виникли правовідносини із визнання права власності на нерухоме майно.
Судом встановлено, що 21 червня 2024 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 придбала у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу, посвідченого приватний нотаріусом Кам`янського районного нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 1035.
18 червня 2026 року позивач звернулася до КП «Верхньодніпровське бюро технічної інвентаризації», яким виготовлений технічний паспорт на об`єкти, згідно з яким вищевказана квартира реконструйована у житловий будинок садибного типу А-1, разом з житловою прибудовою літ. А2 та господарською будівлею літ Б. 1.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 «Питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів» встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів та оформлення відповідних документів, необхідних для їх подальшого використання та державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.
Після закінчення реконструкції позивач має на меті отримати документи про право власності на реконструйований об`єкт, що є можливим лише після введення його в експлуатацію. Ввести об`єкт нерухомості в експлуатацію позивач не має можливості, так як об`єкт ввести в експлуатацію не є можливим і необхідно отримати рішення суду.
Відповідно до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному Законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. 
Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом
Згідно з вимогами ч. 1, 2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втрачається у здійснення власником права власності.
Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Враховуючи, що позивач здійснила реконструкцію квартири в житловий будинок без отримання будь-яких дозволів та проекту, таке будівництво вважається самочинним будівництвом.
Відповідно до п. 10 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011 року зазначено, що у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.
Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, а саме об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.
Згідно з порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.
30 червня 2026 року інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 прийнято рішення № 15 про відмову у проведенні реєстраційних дій у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва (ЄДЕССБ) щодо об`єкта нерухомого майна — житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 .
Як зазначено у вказаному рішенні, 18 червня 2026 року інженером з інвентаризації нерухомого майна ОСОБА_4 проведено технічну інвентаризацію житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами.
Разом із тим внести відповідні відомості до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва (ЄДЕССБ) виявилося неможливим у зв`язку з ненаданням документа, який засвідчує прийняття об`єкта в експлуатацію після проведення його реконструкції.
У рішенні про відмову також зазначено, що абзацом другим пункту 9 розділу V «Прикінцеві положення» Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено можливість прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, збудованих без дозволу на виконання будівельних робіт.
Крім того, щодо об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , який був збудований без отримання дозволу на виконання будівельних робіт, КП «Верхньодніпровське БТІ» надано висновок щодо відповідності його місця розташування вимогам містобудівної документації.
Згідно з планом розташування будівель, наданим КП «Верхньодніпровське БТІ», досліджуваний об`єкт відповідає вимогам ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» у частині його розміщення в межах земельної ділянки щодо відстаней до меж прилеглих земельних ділянок, а також до існуючих будівель і споруд.
Отже, місце розташування реконструйованого об`єкта відповідає встановленим будівельним та містобудівним вимогам у частині його розміщення щодо суміжних земельних ділянок, будівель і споруд.
Відповідно до відмітки про проведення технічного обстеження об`єкта, реконструйованого у житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами проведеного обстеження встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації.
Частиною 3 ст. 375 ЦК України передбачено, що право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.
На підставі вищевикладеного суд відповідно до способу захисту невизнаних прав, обраного позивачем, який передбачений ст. 16 ЦК України, та з яким погоджується суд, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, визнавши за позивачем право власності на самочинно реконструйований житловий будинок літера А1 з житловою прибудовою літ. А2 площею - 58.8 кв.м, з господарською будівлею (комора) літ. Б1 , що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .
Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв`язку з недотриманням порядку реконструкції нового майна.
Керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ТОВ «Верхньодніпровське БТІ» про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру в житловий будинок - задовольнити.
Визнати за  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 )право власності на самочинно реконструйований житловий будинок літера А1 з житловою прибудовою літ. А2 площею - 58.8 кв.м, з господарською будівлею (комора) літ. Б1 , що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 .
Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ).
Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного тексту рішення.
Суддя         О.А. Кожевник