СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 липня 2026 року Справа № 480/3689/26
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Шевченко І.Г.,
за участю секретаря судового засідання - Мельник О.П., 
представника позивача - Трухан Л.С.,
представника відповідача - Черноуса К.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" до Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа - ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови,-
В С Т А Н О В И В:
До Сумського окружного адміністративного суду звернулася Державна установа "Роменська виправна колонія (№ 56)" (далі - позивач, ДУ "Роменська ВК (№ 56)") до Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі - відповідач, Роменський відділ державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області, Роменський відділ ДВС у Роменському районі), та у поданому у порядку усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 25.05.2026 позові (а.с.25-27) просила:
1) визнати протиправною постанову про стягнення виконавчого збору від 05.05.2026 року по ВП №80911055 у розмірі 34588,00 грн., винесену старшим державним виконавцем Роменського відділу ДВС у Роменському районі Костянтином Черноусом,
2) скасувати постанову про стягнення з ДУ «Роменська ВК (№56)» виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн. від 05.05.2026 по ВП 80911055.
Позовні вимоги вмотивовані тим, що відкриття старшим державним виконавцем Костянтином Черноусом виконавчого провадження як «немайнового» на підставі статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» та винесення постанови про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00 грн. (чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати) є незаконним, оскільки Розділ VIII Закону України «Про виконавче провадження» «Виконання рішень немайнового характеру» містить вичерпний перелік судових рішень, які підлягають примусовому виконанню. Вищевказане підтверджується висновком Верховного суду, який у своїй постанові від 30 червня 2021 року у справі №201/12569/16 зазначив таке: «За змістом частини першої статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» рішеннями немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Порядок виконання рішень немайнового характеру регулюється Розділом VIII Закону №1404- VIII. До рішень немайнового характеру, які підлягають примусовому виконанню, відносяться: рішення про відібрання дитини, встановлення побачення з дитиною, усунення перешкод у побаченні з дитиною ( стаття 64 Закону № 1404-VIII); про поновлення на роботі (стаття 65 Закону № 1404- VIII); про виселення боржника ( стаття 66 Закону № 1404- VIII); про вселення стягувана (стаття 67 Закону № 1404- VIII); інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії на користь стягувана чи утриматися від здійснення таких дій».
З огляду на вищенаведене, старшим державним виконавцем Костянтином Черноусом незаконно винесена оскаржувана постанова як за примусове виконання рішення немайнового характеру в той час, як вказане рішення суду є майнового характеру.
При цьому, згідно п.3 ч.5 ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується, якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”.
Вважає, що оскільки у рішенні суду 01.05.2025 у справі №480/15/25 судом визначено право позивача на грошові кошти, які установу зобов`язано нарахувати та виплати, тобто вказана вимога про стягнення з боржника грошових коштів на користь ОСОБА_1 є вимогою майнового характеру, і враховуючи те, що стягнення здійснюється на підставі затвердженої бюджетної програми, тому підлягає застосуванню п.3 ч. 5 ст. 27 Закону № 1404-VIII, а саме виконавчий збір не повинен стягуватись.
Ухвалою суду від 13.07.2026 позовну заяву прийнято до провадження та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін з урахуванням особливостей розгляду цієї категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, засідання призначено на 27.07.2026 (а.с.31-32). Крім того, цією ухвалою до участі у розгляді справи залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 (далі - третя особа, ОСОБА_1 ).
Участь сторін ухвалами суду від 20.07.2026 та від 23.07.2026 забезпечена в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою власних технічних засобів в підсистемі відеоконференцзв`язку та в приміщенні Роменського міськрайонного суду Сумської області
У поданому відзиві представник відповідача просив відмовити у задоволенні позов уз огляду на те, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру. Отже, стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження є обов`язком державного виконавця. Враховуючи вищевикладене, державним виконавцем, керуючись ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» 05.05.2026 року у виконавчому провадженні АСВП №80911055 була правомірно винесена постанова про стягнення виконавчого збору в розмірі 34588,00 грн.
Позиція позивача щодо того, що виконавче провадження АСВП №80911055 з примусового виконання виконавчого листа №480/15/25, виданого 10.04.2026 Сумським окружним адміністративним судом про зобов`язання ДУ «Роменська ВК №56» нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 до 31.05.2022 у розмірі 30000 грн. щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум, як виконання рішення майнового характеру є помилковою, оскільки сама резолютивна частина виконавчого документу вказує на необхідності боржникові вчинити певні дії, а саме «нарахувати» та «виплатити», а не стягнути конкретну вже нараховану суму, що підлягає стягненню.
Так, за змістом частини першої статті 63 Закону № 1404-VІІІ рішеннями немайнового характеру є рішення, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Порядок виконання рішень немайнового характеру регулюється Розділом VIII Закону № 1404-VІІІ. До рішеннями немайнового характеру, які підлягають примусовому виконанню, відносяться, крім інших, інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії на користь стягувана чи утриматися від здійснення таких дій.
Відтак, представник відповідача вважає, що Роменським ВДВС у Роменському районі вжито всіх, передбачених законодавством заходів, дій, з метою неупередженого, своєчасного виконання рішення суду та не суперечить чинному законодавству. 
ОСОБА_1 подав заяву, в якій вказав, що позов не підлягає задоволенню з підстав очевидної необґрунтованості, розгляд справи просив провести за його відсутності (а.с.90).
Відповідно до ч.3 ст. 268 Кодексу адміністративного судочинства України, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи. Приймаючи до уваги подану третьою особою заяву, суд вважав можливим проводити судове засідання за відсутності ОСОБА_1 .
У судовому засіданні представник позивача просила позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача підтримав раніше викладені заперечення у відзиві та просив суд відмовити у задоволенні позову.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
У судовому засіданні встановлено, що рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.05.2025, залишеного без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №480/15/25 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Роменська виправна колонія (№56)" про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, серед іншого, зобов`язано Державну установу «Роменська виправна колонія (№ 56)» нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 до 31.05.2022 у розмірі 30 000 гривень щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.4-6, 8-10).
На виконання вказаного рішення суду у справі №480/15/25 Сумським окружним адміністративним судом 10.04.2026 видано виконавчий лист про зобов`язання Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» нарахувати і виплатити ОСОБА_1 додаткову щомісячну винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022, за період з 24.02.2022 до 31.05.2022 у розмірі 30 000 гривень щомісячно, з урахуванням раніше виплачених сум (а.с.42, 68-69).
ОСОБА_1 цей виконавчий лист звернено до примусового виконання та старшим державним виконавцем Роменського ВДІВС у Роменському районі Черноусом К.К. 05.05.2026 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №80911055 (а.с.11, 67, 71), пунктом 3 якої визначено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 34588,00грн.
Також 05.05.2026 в межах ВП №80911055, одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, старшим державним виконавцем Роменського ВДІВС у Роменському районі Черноусом К.К. винесено постанову про стягнення з Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» виконавчого збору у розмірі 34588,00грн. (а.с.12, 75).
Вважаючи постанову від 05.05.2026 ВП №80911055 про стягнення з Державної установи «Роменська виправна колонія (№ 56)» виконавчого збору у розмірі 34588,00грн. протиправною, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частинами першою, другою статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).
За визначенням, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п.1 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).
Також примусовому виконанню підлягають постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження (п.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VІІІ).
За приписами частини 1 статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Частиною 1 статті 18 Закону №1404-VIII встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 Закону №1404-VIII).
З наведених законодавчих норм вбачається, що виконавець зобов`язаний вчинити виконавчі дії у спосіб, передбачений виконавчим документом.
Пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому ст.27 цього Закону (ч.5 ст.26 Закону №1404-VІІІ).
Згідно із частинами 1-4 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.
Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).
Таким чином, виконавчий збір стягується за примусове виконання рішення суду, початком якого є відкриття виконавчого провадження у справі. При цьому розмір виконавчого збору визначається залежно від того, якого характеру рішення виконується (майнового чи немайнового). 
Виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.
Отже, суд погоджується з відповідачем, що стягнення виконавчого збору одночасно з відкриттям виконавчого провадження, є обов`язком державного виконавця.
Поряд з цим частинами п`ятою та дев`ятою статті 27 Закону № 1404-VIII визначений вичерпний перелік підстав за наявності яких виконавчий збір не стягується.
Зокрема, згідно з пунктом 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VIII виконавчий збір не стягується якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”.
Так, гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом №1404-VIII, та особливості їх виконання встановлює Закон України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень” від 05.06.2012 №4901-VI (далі - Закон №4901-VI).
Держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган; державні підприємство, установа, організація (далі державне підприємство); юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства (далі юридична особа) (ч.1 ст.2 Закону №4901-VI).
Відповідно до ч.1 ст.7 Закону №4901-VI виконання рішень суду про зобов`язання вчинити певні дії щ о д о м а й н а, боржником за якими є державний орган, державне підприємство, юридична особа, здійснюється в порядку, встановленому Законом №1404-VIII, з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
Згідно з п. 12 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України, бюджетними установами є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету. Бюджетні установи є неприбутковими.
Судом згідно відкритої інформації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що позивач, Державна установа "Роменська виправна колонія (№ 56)" (код ЄДРПОУ 08565078) за організаційно-правовою формою є державною організацією (закладом, установою), а згідно відкритої інформації Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів (https://www.treasury.gov.ua/unifie-register-search), позивач включений до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів, діяльність державної установи контролюється та координується, зокрема, Північно-Східним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 30.11.2022 № 400), (далі Інструкція № 333), економічна класифікація видатків бюджету призначена для розмежування видатків бюджетних установ та одержувачів бюджетних коштів за економічними характеристиками операцій, які здійснюються відповідно до функцій держави.
Економічна класифікація видатків бюджету забезпечує єдиний підхід до всіх учасників бюджетного процесу з точки зору виконання бюджету.
Підпунктом 9 пункту 2.6 (код 2800 «Інші поточні видатки») Інструкції № 333 визначено, що виконання судових рішень (як у безспірному, так і добровільному порядку незалежно від економічної суті платежу) інші виплати юридичним та фізичним особам згідно з рішенням суду, у тому числі виплати, що здійснюються на виконання судових рішень за позовами суддів на їх користь згідно із законодавством. Перерахування (сплата) податку на доходи фізичних осіб, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а також інших податків і зборів, які у встановлених законодавством випадках підлягають нарахуванню/утриманню на/з сум виплат за рішеннями суду, здійснюються за цим кодом, здійснюється за кодом 2800 «Інші поточні видатки».
Таким чином, відшкодування виплат фізичним особам згідно з рішенням суду, здійснюється за кодом 2800 «Інші поточні видатки».
Начальником Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на 2026рік був затверджений кошторис ДУ «Роменська ВК (№56)» на 2026рік, в якому передбачено видатки за кодом 2800 «Інші поточні видатки». При цьому відповідно до затвердженого кошторису фінансування ДУ «Роменська ВК (№56)» за кодом та назвою програмної класифікації видатків та кредитування державного бюджету 3601020 «Виконання покарань установами і органами Державної кримінально-виконавчої служби України» здійснюється виключно за кошти Державного бюджету.
Отже, у цьому випадку виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету у порядку, встановленому Законом №4901-VI.
За таких обставин, беручи до уваги, що у цій справі виконання рішення щодо зобов`язання вчинити певні дії щодо майна (коштів), боржником у якому є державний орган, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету в порядку, встановленому Законом №4901-VI, на підставі пункту 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VІІІ виконавчий збір у такому виконавчому провадженні з боржника не стягується.
Представник позивача, з посиланням на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, стверджує, що рішення суду у справі №480/15/25 має виконуватись як майновий спір, оскільки судом у цій справі визначено право на кошти, а відтак, прийнята оскаржувана постанова з визначенням виконавчого збору як за виконання рішення немайнового характеру є протиправною.
Суд не погоджується з цими доводами, беручи до уваги наступне.
Дійсно згідно висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 25.08.2020 у справі №910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Поряд з цим у справі №480/15/25, з приводу примусового виконання якого було видано виконавчий лист, попри визначенням судом права ОСОБА_1 на кошти, не було визначено конкретного грошового виразу винагороди, яку мав виплатити позивач, та судом не було стягнено будь-якої суми. У той же час для визначення розміру виконавчого збору під час примусового виконання рішення майнового характеру, у виконавчому документів, має значення саме розмір конкретної суми, яка підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. Саме 10 відсотків цієї суми і має бути обрахованих виконавчий збір. 
Поряд з цим у резолютивній частині судового рішення у справі №480/15/25 відсутня конкретний розмір спірної винагороди, яку мав виплатити позивач на користь ОСОБА_1 . Судом було вирішено зобов`язати боржника вчинити певні дії, а саме “нарахувати” та “виплатити”, а не стягнути конкретну вже нараховану суму, що підлягає стягненню. Вказане підпадає під «інші рішення, за якими боржника зобов`язано особисто вчинити певні дії на користь стягувача» - як рішення немайнового характеру згідно із статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження». 
Відтак, доводи представник позивача про майновий спір судового рішення у справі №480/15/25 є помилковим. Поряд з цим вказане не змінює того, факту, що вказане рішення виконується за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, що у свою чергу звільняє боржника, на підставі пункту 3 частини 5 статті 27 Закону №1404-VІІІ, від сплати виконавчого збору у такому виконавчому провадженні. 
Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
За таких обставин, оскаржувана постанова старшого державного виконавця Роменського ВДВС у Роменському районі Сумської області Черноуса К.К. про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00грн. від 05.05.2026 ВП №80911055, якою вирішено стягнути виконавчий збір з ДУ "Роменська ВК (№ 56)" прийнята з порушенням вимог Закону №1404-VІІІ, є такою, що не відповідає критеріям правомірності, визначених в частині 2 статті 2 КАС України, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.
Враховуючи вимоги ст.139 КАС України вбачається необхідним стягнути на користь позивача з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань в рахунок повернення суму судового збору в розмірі 3328,00грн., сплачених позивачем за подання позовної заяви згідно наявної у матеріалах справи платіжної інструкції від 26.05.2026 №4716 (а.с.29). 
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовну заяву Державної установи "Роменська виправна колонія (№ 56)" (42073, Сумська область, Роменський район, с. Перехрестівка, вул. Вишнева, 19, код ЄДРПОУ 08565078) до Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (42000, Сумська область, Роменський район, м. Ромни, бульв. Шевченка, буд. 8, код ЄДРПОУ 34608286), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Черноуса Костянтина Костянтиновича про стягнення виконавчого збору у розмірі 34588,00грн від 05.05.2026 у виконавчому провадженні №80911055.
Стягнути з Роменського відділу державної виконавчої служби у Роменському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державної установи "Роменська виправна колонія (№56)" в рахунок повернення сплачений при подачі позову судовий збір в розмірі 3328 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. 
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 03.08.2026.

Суддя   І.Г. Шевченко