Справа №203/5884/26 
Провадження №2-а/0203/32/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Католікяна М.О.,
при секретарі Гапоновій К.В.,
з участю:
-представниці позивача Рудої О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , треті особи – начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,

у с т а н о в и в:

1. 2 червня 2026 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , треті особи – начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Заявлені позовні вимоги обґрунтовано тим, що 03.02.2026 відповідачем було ухвалене рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) – за неявку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, визначений у повістці. Насправді позивач не отримував повістки, отже і обов`язку для явки до відповідача у нього не виникало. Викладене стало причиною звернення позивача до суду з позовом про визнання протиправною і скасування постанови від 03.02.2026 (а.с.а.с. 1 – 6).
2. 24 червня 2026 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що твердження позивача про порушення його процесуальних прав не доведено належними та допустимими доказами, а саме притягнення до адміністративної відповідальності відбулося відповідно до чинного законодавства.
3. У судовому засіданні представниця позивача підтримала заявлений позов, пояснивши, що 03.02.2026 відповідачем було ухвалене рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, передбаченої частиною третьою статті 2101 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП) – за неявку за викликом до ІНФОРМАЦІЯ_2 у строк, визначений у повістці. Насправді позивач не отримував повістки, отже і обов`язку для явки до відповідача у нього не виникало.
4. Представниця відповідача до суду не з`явилася, звернувшись із заявою про розгляд справи за її відсутності.
5. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 Клименко А.А., представник Першого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах м. Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Українидо суду також не з`явилися, були повідомлені належним чином.
6. Заслухавши пояснення представниці позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
7. Судом встановлено, що позивач є військовозобов`язаним і перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 .
8. 3 лютого 2026 року керівником ІНФОРМАЦІЯ_2 було ухвалено постанову №R332183 про визнання позивача винним у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 2101 КУпАП, та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 17 000,00 грн. Правопорушення полягає у неявці позивача за викликом у строк та місце, зазначені у повістці (а.с.а.с. 15-звор., 16).
9. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
10. Згідно зі статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
11. Частиною третьою статті 2101 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
12. Правила військового обліку встановлені Законом України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок та військову службу» (далі – Закон №2232-ХІІ), Законом України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі – Закон №3543-XII), Порядком організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі – Порядок).
13. За правилами, встановленими статтею 1 Закону України від 06.12.1991 №1932-ХІІ «Про оборону України», особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
14. Відтак особливий період в Україні розпочався 17.03.2014, коли було оприлюднено Указ Президента України від 17.03.2014 №303/2014 «Про часткову мобілізацію».
15. Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває дотепер.
16. Закон №3543-XII встановлює правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, визначає засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі підприємства, установи й організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів.
17. Статтею 22 Закону №3543-XII визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.
18. За приписами частини 1 статті 22 Закону №3543-XII громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України – за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України – за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
19. Відповідно до статті 42 Закону №2232-ХІІ та пункту 19 Порядку, громадяни України, винні в порушенні правил військового обліку громадян України, а також у вчиненні інших порушень законодавства про військовий обов`язок і військову службу, несуть відповідальність згідно із законом.
20. У судовому засіданні представниця позивача пояснила, що єдиним і достатнім доводом, що свідчить про незаконність ухваленої постанови, є факт неотримання позивачем повістки.
21. Між тим, судом було встановлено, що позивач насправді отримав повістку, що підтверджується його листом від 02.02.2026, надісланим ним на адресу відповідача в електронний спосіб, копія якого була долучена відповідачем до відзиву на позов. Згідно із цим листом позивач визнав факт порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію та неприбуття до відповідача за повісткою.
22. Факт надіслання позивачем зазначеного листа його представниця в суді не спростувала, а на пропозицію суду скористатися перервою для надання заперечень з цього приводу – не погодилася.
23. Решта доводів позивача не спростовує висновків суду.
24. Під час розгляду справи суду не було надано належних та допустимих доказів порушень відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, за результатами якого позивача було притягнуто до відповідальності.
25. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленого у справі позову.

26. Керуючись статтями 6, 7, 9, 10, 12, 19, 20, 72 – 77, 90, 94, 132 – 139, 143, 192, 193, 210, 211, 219, 220, 241 – 246, 257, 258, 262, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) у позові до ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний код – НОМЕР_2 ; АДРЕСА_2 ), треті особи – начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , Перший Правобережний відділ державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаного строку не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя М.О. Католікян