Справа № 159/4644/26
Провадження № 3/159/1679/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2026 року м. Ковель
Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Грідяєва М.В. розглянувши адміністративний матеріал, який надійшов від Головного управління Державної податкової служби у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, працює: ТОВ «Волинь Агро» - головний бухгалтер, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ; 
за ч.1 ст.163-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

В С Т А Н О В И В:

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення, головний бухгалтер ТОВ «Волинь Агро» ОСОБА_1 , згідно акту документальної позапланової виїзної перевірки від 15.06.2026 №15930/07-03/37691361 під час перевірки дотримання податкового законодавства при декларуванні за квітень 2026 року у декларації від`ємного значення з ПДВ у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено порушення ведення податкового обліку, чим порушила вимоги абз. «б» п.200.4 ст.200 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 року із змінами та доповненнями, внаслідок чого відмовлено у бюджетному відшкодуванні на рахунок платника у банку у податковій декларації за квітень 2026 року на суму 216000 грн., чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.163-1 КУпроАП.
В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (судовою повісткою), згідно письмового клопотання просить закрити провадження у справі, вказуючи на те, що подані контролюючим органом матеріали не доводять події та складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпАП, в акті перевірки зазначено, що обидві податкові накладні зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних, контролюючий орган дослідив платіжні документи та не спростував факту оплати вартості товару постачальнику, фактичною підставою для невизнання права на бюджетне відшкодування названо рішення комісії регіонального рівня від 12.05.2026 №113326 про відповідність ТОВ «ГРАНДІ ЛТД» критеріям ризиковості платника податку за п. Критеріїв ризиковості. Рішення про ризиковість прийняте майже через чотири місяці після складання та реєстрації податкових накладних від 22.01.2026. Матеріали справи не містять самого рішення №113326, викладеної у ньому конкретної податкової інформації, доказів того, що така інформація стосувалася саме операцій із ТОВ «ВОЛИНЬ-АГРО», доказів наявності статусу ризиковості на час здійснення операцій, рішення про відповідність постачальника критеріям ризиковості є елементом процедури моніторингу податкових накладних за Порядком №1165, воно не передбачене п.200.4 ст.200 ПК України самостійною підставою для позбавлення покупця права на бюджетне відшкодування та не створює недійсності раніше зареєстрованих податкових накладних. П.201.10 ст.201 ПК України визначає зареєстровану в ЄРПН податкову накладу підставою для нарахування покупцем сум податку, що належать до податкового кредиту, матеріали справи не містять доказів скасування реєстрації податкових накладних №3 та №4, складання розрахунків коригування на зменшенню повернення коштів або товару. В акті відсутні висновки про непоставку добрив, їх неотримання або неоприбуткування ТОВ «ВОЛИНЬ-АГРО», невикористання у господарській діяльності підроблення первинних документів, повернення грошових коштів, узгоджені дії постачальником чи обізнаність посадових осіб товариства про можливі порушення контрагента. Загальна частина акта підтверджує здійснення ТОВ «ВОЛИНЬ-АГРО» сільськогосподарської діяльності, використання земельних ділянок, наявність посівних площ і сільськогосподарської техніки, придбання 45 тон мінерального добрива відповідає виду, масштабам і господарській меті діяльності підприємства. Статус головного бухгалтера може свідчити про загальний функціональний зв`язок і веденням бухгалтерського та податкового обліку, не є безумовним доказом вчинення конкретного порушення, особливо коли матеріали не містять документи, які ідентифікують особу, що фактично сформувала, перевірила та подала спірну декларацію. У матеріалах справи відсутні будь-які докази умислу чи необережності, обізнаності про обставини діяльності постачальника або можливості передбачити його подальше включення до переліку ризикових платників. Окремий протокол за? тією? самою? обставиною складено також щодо директора ТОВ «ВОЛИНЬ-АГРО» ОСОБА_2 , контролюючий орган не розмежував конкретні дії кожної посадової особи, не визначив, хто саме сформував показник, хто його перевірив, хто підписав декларацію та яким чином дії кожної особи спричинили заявлення бюджетного відшкодування. Матеріали не встановлюють місця та особи фактичного формування декларації, не описано, яку саме дію особисто вчинила ОСОБА_1 , внесла дані, дала вказівку, підписала декларацію, подала її або не виконала конкретний обов`язок, не зазначено форми вини та причинного зв`язку між діями ОСОБА_1 і заявленням суми 216 000 грн. Фабула протоколу фактично відтворює загальний висновок акта перевірки щодо юридичної особи та не містить персоніфікованого опису складу адміністративного правопорушення. Податкові накладні були зареєстровані, оплата підтверджена, завищення податкового кредиту перевіркою не встановлено, а висновок про неправомірність бюджетного відшкодування зроблено виключно через подальше віднесення постачальника до ризикових. За відсутності доказів події та всіх обов`язкових елементів складу адміністративного правопорушення провадження підлягає закриттю. 
Розглянувши протокол про адміністративне правопорушення та матеріали до нього, суд вважає, в діях ОСОБА_1 відсутній склад адміністративного правопорушення з наступних підстав. 
При розгляді справ суди повинні забезпечувати своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтями 247 і 280 КУпроАП, звертаючи особливу увагу на з`ясування таких питань: чи мало місце правопорушення, за яке особа притягується до відповідальності; чи містить діяння склад адміністративного правопорушення, передбаченого КУпроАП; чи є особа винною у його вчиненні; чи належить вона до суб`єктів цього правопорушення; чи не містить правопорушення ознак злочину; чи не закінчилися на момент розгляду справи строки, передбачені статтею 38 КУпроАП; чи немає інших обставин, що виключають провадження у справі. 
Відповідно до ч.1 ст.9 КУпроАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачена адміністративну відповідальність. 
Диспозиція частини 1 ст.163-1 КУпроАП передбачає адміністративну відповідальність за відсутність податкового обліку, порушення керівниками та іншими посадовими особами підприємств, установ, організацій встановленого законом порядку ведення податкового обліку, у тому числі неподання або несвоєчасне подання аудиторських висновків, подання яких передбачено законами України. 
Наведена норма закону є бланкетною, а тому у протоколі повинно бути чітко зазначено обставини інкримінованого особі правопорушення, а також нормативного акту, який регулює ті обставини про які наведено у протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно  ОСОБА_1 .
Також, в протоколі про адміністративне правопорушення зазначені нормативні акти, проте вони не містять диспозиції такого пункту в чому саме виявилось правопорушення, в протоколі відсутня кваліфікація дій особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Суб`єкт даного адміністративного проступку - спеціальний (керівники та інші посадові особи підприємств, установ, організацій, зокрема, головні бухгалтери).
Протокол і акт перевірки містять лише припущення про неправомірність бюджетного відшкодування, побудоване на подальшому присвоєнні постачальнику статус ризикового. Вони не містять доказів нереальності операцій, відсутності оплата недійсності податкових накладних, особистої участі головного бухгалтера, її службового обов`язку та вини.
Суд вважає, що відсутність таких документів не дає суду можливість дійти однозначного висновку про те, що саме ОСОБА_1 , є суб`єктом вищевказаного адміністративного правопорушення.
Відповідно до вимог КУпроАП, розгляд справи про адміністративне правопорушення проводиться лише в межах обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, при цьому суд не наділений повноваженнями самостійно змінювати фактичні обставини, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до постанови Верховного Суду України від 03.11.2015 року, справа №826/20761/14, висновки викладені в акті перевірки, є відображенням дії працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків і, відповідно, такий акт не порушує права останнього. Крім того, висновки податкового органу за наслідками проведення перевірки, викладені у відповідному акті, не породжують для суб`єкта господарювання певних юридичних наслідків та не змінюють фінансово-економічне становище платника до моменту прийняття ППР та їх узгодження. 
До протоколу доданий лише акт перевірки, який в розуміння КУпроАП не є належним доказом вчинення правопорушення, так як згідно сталої судової практики, викладене в акті перевірки є відображенням дій працівників контролюючого органу з виконання податкового контролю та їх результатів. Акт перевірки є лише службовим документом, що фіксує проведення перевірки.
Вказані вимоги закону також узгоджуються з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яку національні суди повинні враховувати при здійсненні правосуддя. 
Так, Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) поширює стандарти, які встановлює Конвенція для кримінального провадження, на провадження у справах про адміністративні правопорушення. Наприклад, у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року, заява №16347/02), «Малофєєва проти Росії» («Malofeyeva v.Russia», заява №36673/04), «Карелін проти Росії» («Karelin v.Russia», заява №926/08, рішення від 20 вересня 2016 року). При цьому Європейський суд робить висновок, що суд не має права самостійно редагувати фабулу правопорушення, відображену в протоколі, або відшукувати докази на користь обвинувачення, яка, по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді; суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення. Адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно з п.4 ч.3 ст.129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін і закон не покладає на суд обов`язок збирати докази винуватості чи невинуватості особи. 
Відповідно до ст.251 КУпроАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. 
З урахуванням викладеного, вважаю, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності безпідставно, так як в її діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ч.1 ст.163-1 КУпроАП. 
Відповідно до п.1 ст.247 КУпроАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення. 
Керуючись ст.ст.163-1, 247 п.1, 251-252, 266, 283, 284 ч.1 п.3, 285, 287-289 КУпроАП, 

П О С Т А Н О В И В :

Провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.163-1 КУпроАП - закрити в зв`язку з відсутністю в її діях складу адміністративного правопорушення. 
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником.

Суддя | М. В. Грідяєва