Справа № 175/11622/26
Провадження № 1-кп/175/1011/26
В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

03 серпня 2026 року      селище Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого – судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження за №62026050010006776 від 18 березня 2026 рокуза обвинувальним актом відносно:
ОСОБА_3 , який народився  ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Знам`янка, Кіровоградська область, громадянина України, з середньою освітою, який проходить службу за мобілізацією на посаді командира 2 відділення безпілотних авіаційних комплексів – командир екіпажу безпілотних авіаційних комплексів взводу протидії екіпажам безпілотних літальних апаратів противника батальйону безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , сержанта, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , вперше притягається до кримінальної відповідальності,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 192 КК України,
ВСТАНОВИВ:

І. ФОРМУЛЮВАННЯ ОБВИНУВАЧЕННЯ, ВИЗНАНОГО СУДОМ ДОВЕДЕНИМ.
Сержант ОСОБА_3 проходить службу за мобілізацією, на посаді кравця ремонтної майстерні речового майна взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 . В подальшому 18.01.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 18 ОСОБА_4 призначено на посаду водія автомобільного відділення взводу забезпечення роти забезпечення батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 01.10.2023, у військовослужбовця ОСОБА_3 , виник умисел на заподіяння значної майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману за відсутності ознак шахрайства військовій частині НОМЕР_1 . 
Реалізовуючи задумане, сержант ОСОБА_3 діючи умисно, в порушення вимог ст. ст. 16, 59, 66, 67, 101, 102, 107, 108, 132, 182 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 №300 та вищевказаних вимог нормативних актів України, грубо порушуючи порядок проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом обману за відсутності ознак шахрайства, отримував виплати додаткової грошової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України (далі – КМУ) №168 від 28.02.2022, в період часу з 01.11.2023 по 31.12.2024 достовірно знаючи, що він ( ОСОБА_3 ), не приймає участі в бойових діях або забезпечує здійснення заходів з національної безпеки і оборони під час перебування в районах ведення бойових дій військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та фактично знаходився за місцем дислокації батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а саме в АДРЕСА_3 , внаслідок чого в АДРЕСА_2 вносилися відомості до нарахування зазначеної додаткової виплати та останньому безпідставно нараховано та виплачена додаткова винагорода за період часу з жовтня 2023 року по грудень 2024 року в сумі 1 167 049,69 грн., якими останній розпорядилися на власний розсуд. 
На підставі умисних протиправних дій військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 , спрямованих на заподіяння майнової шкоди шляхом обману без ознак шахрайства державі в особі військової частини НОМЕР_1 , у період часу з жовтня 2023 року по грудень 2024 року, було спричинено збитки на загальну суму 1 167 049,69 грн, тобто у великих розмірах.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого  ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 192 КК України як заподіяня значної майнової шкоди у великих розмірах шляхом обману за відсутності ознак шахрайства.
ІІ. ВСТАНОВЛЕНІ ОРГАНОМ ДОСУДОВОГО РОЗСЛІДУВАННЯ ОБСТАВИНИ, ЯКІ НЕ ОСПОРЮЮТЬСЯ УЧАСНИКАМИ СУДОВОГО ПРОВАДЖЕННЯ.
Під час досудового розслідування було встановлено, що підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден із розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, в зв`язку із чим прокурором був надісланий до суду обвинувальний акт, в якому зазначено клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту додана письмова заява обвинуваченого  ОСОБА_3 , що була складена в присутності захисника – адвоката ОСОБА_5 відповідно до якої обвинувачений беззаперечно визнає своєю винуватість, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні .
Також до обвинувального акту додана письмова заява представника потерпілого військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 , відповідно до якої представник потерпілого згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження відповідно до положень ч. 2 ст. 302 КПК України та згодний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Крім того, до обвинувального акту додані матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченим своєї винуватості.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, розгляд обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку проводився судом без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.
Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.
ІІІ. ОБСТАВИНИ, ЯКІ ПОМ`ЯКШУЮТЬ АБО ОБТЯЖУЮТЬ ПОКАРАННЯ.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає: щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.
ІV. МОТИВИ ПРИЗНАЧЕННЯ ПОКАРАННЯ.
При визначені виду та міри покарання обвинуваченого суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, особистість винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 , який свою вину визнав повністю, військовослужбовець, має місце мешкання, на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває, вперше притягається до кримінальної відповідальності.
Суд, враховуючи, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, обставини, які пом`якшують покарання, особистість обвинуваченого та його поведінку, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, призначивши обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі, визначеному відповідною санкцією статті (частиною статті). Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
V. МОТИВИ УХВАЛЕННЯ ІНШИХ РІШЕНЬ ЩОДО ПИТАНЬ, ЯКІ ВИРІШУЮТЬСЯ СУДОМ ПРИ УХВАЛЕННІ ВИРОКУ, ТА ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНУ, ЯКИМ КЕРУВАВСЯ СУД.
Під час досудового розслідування обвинуваченому запобіжний захід не обирався, тому суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3  визнати винним за ч. 2 ст. 192 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одна тисяча сімсот) гривень 00 копійок.
Запобіжний захід  ОСОБА_3  до набрання вироком законної сили – не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя                         ОСОБА_1