САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
Справа №206/6530/25
2/206/528/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.07.2026 року Суддя Самарського районного суду міста Дніпра Румянцев О.П., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

17 листопада 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Самарського районного суду міста із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 27.03.2024 року між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС”, та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1371-2316. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор C6874, для підписання Кредитного договору №1371-2316 від 27.03.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів. Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 7200,00 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 30 днів; промо-ставка – 1,75 % в день; знижена % ставка – 2,50% в день; стандартна % ставка – 2,50% в день. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору. Згідно із розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 08.06.2017 № 2401 «Про видачу ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів)» Товариству з обмеженою відповідальність «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було видано ліцензію на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. 08.03.2024 року Національним банком України внесено запис до Державного реєстру фінансових установ про переоформлення ліцензії ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код за ЄДРПОУ 38548598) на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на ліцензію на діяльність фінансової компанії з правом надання послуги – надання коштів та банківських металів у кредит, (розміщено в загальному доступі на сайті https://creditkasa.com.ua/dozvilni-dokumenty). ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність» та відповідно до вищевказаної ліцензії виданої ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС». Таким чином, Позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку. Позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 про надання послуг в системі LiqPay від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору №4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти Відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Відповідач здійснив часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №1371-2316 від 27.03.2024 року, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором, що є додатком до Позовної заяви. Сплачуючи кредит, Відповідач вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано. Відповідач в загальній кількості 6 разів оформлював кредитні відносини з Позивачем, попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність Відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору. Відповідач всупереч умовам Кредитного договору порушив вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернув в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем за Кредитним договором. Станом на 07.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 55080,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 7200,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 47880,00 гривень. Кредитодавцем було прийнято рішення про можливість застосування до Позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», а саме часткового списання заборгованості Позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 23580,00 гривень за умови погашення Позичальником решти заборгованості за Кредитним договором в розмірі 31500,00 гривень. Враховуючи вищезазначене, Кредитодавець просить суд у цьому позові стягнути з Позичальника не повну суму заборгованості за Кредитним договором, а лише її частину, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 7200,00 гривень; прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 24300,00 гривень; що разом становить 31500,00 гривень. Представник позивача просить суд, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Договором позики №38548598 від 27.03.2024 року, яка складається з: 7200,0 грн. – простроченої заборгованості за кредитом, 24300,00 грн. – простроченої заборгованості за нарахованими процентами, а всього 31500 грн. 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 21 листопада 2025 року справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
02 грудня 2025 року представник відповідача Тальчук П.І. через систему «Електронний суд» подала відзив на позовну заяву в якому зазначала, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт укладення між сторонами договору про відкриття кредитної лінії №1371-2316 від 27.03.2024 в електронній формі, оскільки матеріали справи не містять доказів належної ідентифікації відповідача, направлення та використання ним одноразового ідентифікатора, а також доказів підписання договору сторонами відповідно до вимог законодавства про електронну комерцію. Долучені до позову документи є лише роздруківками та сформовані позивачем в односторонньому порядку. Крім того, вказувала, що позивач не надав належних доказів перерахування кредитних коштів саме відповідачу, оскільки довідки про переказ коштів та інформація платіжної системи LiqPay не підтверджують належність платіжної картки відповідачу, фактичне зарахування коштів на його рахунок та виконання кредитодавцем своїх зобов`язань. Також відсутні первинні бухгалтерські документи, виписки з рахунку та інші документи, які б підтверджували видачу кредиту, рух коштів, нарахування процентів і розмір заборгованості. Правила відкриття кредитної лінії не підписані відповідачем, відсутні докази його ознайомлення та погодження з ними, а тому вони не можуть вважатися складовою кредитного договору. Прелсиавник заперечувала проти заявленого до стягнення розміру процентів, посилаючись на їх неспівмірність, невідповідність принципам справедливості, добросовісності та розумності, а також на положення Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до яких максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%. Посилаючись на викладене, вважала позовні вимоги недоведеними та необґрунтованими, просила відмовити у їх задоволенні в повному обсязі та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу.
10 грудня 2025 року представник позивача Мосійчук А.І. через систему «Електронний суд» подала письмові пояснення, в яких зазначила, що кредитний договір № 1371-2316 від 27.03.2024 року укладений між сторонами в електронній формі відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» та за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Зазначає, що перед укладенням договору відповідач через особистий кабінет отримав доступ до оферти, Правил надання споживчих кредитів, Паспорта споживчого кредиту, інформації, що надається споживачу до укладення договору, та графіка платежів, які складають єдиний договір. Підписання договору здійснено шляхом використання одноразового ідентифікатора С6874, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». На підтвердження укладення договору надано моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, який відображає послідовність дій відповідача від моменту входу на сайт кредитодавця, створення заявки, отримання повідомлень, ознайомлення з офертою, введення одноразового ідентифікатора та до перерахування кредитних коштів на зазначену ним банківську картку. Також надано протокол створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису, який підтверджує підписання договору електронною печаткою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 27.03.2024 року о 04:43:41, що відповідає часу укладення договору. Щодо ідентифікації особи відповідача зазначає, що вона здійснювалася відповідно до Правил надання споживчих кредитів, зокрема за допомогою системи BankID НБУ. Позивачу були передані персональні дані відповідача, а також фото відповідача з паспортом, що, на думку позивача, підтверджує оформлення кредиту саме відповідачем. Стосовно вимоги надати виписку по картковому рахунку відповідача зазначає, що ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою, не відкриває рахунків та не має можливості надати банківські документи щодо руху коштів. При цьому зазначає, що на підтвердження видачі кредиту до матеріалів справи подано довідку про перерахування кредитних коштів, квитанцію АТ КБ «Приватбанк» та розрахунок заборгованості. Крім того, саме відповідач має можливість надати банківську виписку, якщо кошти фактично не надходили. Представник позивача зазначає, що під час оформлення заявки відповідач самостійно вніс свої персональні дані та реквізити банківської картки, на яку були перераховані кредитні кошти. Перерахування здійснювалося через систему LiqPay на підставі договору між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та АТ КБ «Приватбанк». На підтвердження цього надано квитанцію про перерахування 7200 грн. на картку відповідача із маскованим номером НОМЕР_1 , довідку про перерахування коштів та договір про надання послуг у системі LiqPay. Щодо умов кредитного договору зазначає, що відповідач погодився на отримання кредиту у сумі 7200 грн строком на 300 календарних днів, із базовим періодом 30 днів, промо-ставкою 1,75% на день та стандартною ставкою 2,50% на день. Паспорт споживчого кредиту та договір були підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором, що свідчить про погодження всіх істотних умов договору. Також зазначає, що відповідач раніше шість разів оформлював кредити у позивача та успішно їх погашав, що підтверджує його обізнаність із процедурою укладення та виконання кредитних договорів. Вказує, що згідно з розрахунком заборгованості проценти з 27.03.2024 по 25.04.2024 нараховувалися за промо-ставкою 1,75 % на день, 29.04.2024 року відповідач сплатив 4500 грн, які були зараховані в рахунок погашення процентів, а з 26.04.2024 по 20.01.2025 проценти нараховувалися за стандартною ставкою 2,50% на день. Представник позивача наголошує, що відповідач своїми платежами фактично визнав укладення кредитного договору та прийняв його умови. Зазначає, що штрафні санкції, пеня та нарахування за статтею 625 ЦК України позивачем не застосовувалися, а нараховувалися виключно проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. На думку позивача, такі проценти не є неустойкою, а відповідають статтям 1048 та 1056-1 ЦК України. Також зазначає, що на момент укладення договору діяли законодавчі обмеження щодо максимальної денної процентної ставки у розмірі 2,50%, яких позивач дотримався. Денна процентна ставка, визначена пунктами 4.15 та 4.18 договору, відповідає вимогам чинного законодавства. Щодо заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представник позивача зазначає, що до відзиву не додано договору про надання правничої допомоги, документів про оплату послуг адвоката, актів виконаних робіт та інших доказів понесення витрат. Крім того, вважає заявлену суму 14000 грн. неспівмірною зі складністю справи, оскільки спір є нескладним, судова практика є сталою, а у відкритому доступі міститься значна кількість зразків процесуальних документів. У зв`язку з викладеним представник позивача просить суд повністю задовольнити позов, стягнути з ОСОБА_1 31500 грн., з яких 7200 грн. — заборгованість за кредитом та 24300 грн. — заборгованість за процентами, покласти судові витрати на відповідача та відмовити у стягненні на його користь витрат на професійну правничу допомогу.
13 грудня 2025 року представник відповідача Тальчук П.І. через систему «Електронний суд» подала заперечення на клопотання про витребування доказів та додаткові пояснення, в яких зазначила, що позивач не спростував заперечення відповідача, викладені у відзиві, та не надав належних і допустимих доказів укладення та підписання кредитного договору. Зазначає, що поданий до суду кредитний договір №1371-2316 від 27.03.2024 є сканованою копією та не містить підтвердження його підписання відповідачем одноразовим ідентифікатором, що суперечить вимогам Закону України «Про електронну комерцію». Долучений «Моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі» є документом, сформованим позивачем в односторонньому порядку, не підтверджує автоматичного створення, захищеності від редагування та не дозволяє перевірити обставини його формування, а тому не може бути належним доказом укладення договору. Позивач не надав доказів проведення ідентифікації позичальника, направлення відповідачу одноразового ідентифікатора, використання саме відповідачем такого ідентифікатора, підтвердження його реєстрації в інформаційній системі, а також накладення кваліфікованого електронного підпису кредитодавцем. Відсутні докази надсилання SMS-повідомлення чи повідомлення на електронну пошту з одноразовим ідентифікатором, оферта, акцепт, підтвердження укладення електронного правочину та інші документи, передбачені Законом України «Про електронну комерцію». Надані Правила відкриття кредитної лінії не підписані відповідачем та не підтверджено, що саме з ними він був ознайомлений і погодився, тому вони не можуть вважатися частиною договору. Також зазначає, що позивач не довів факту видачі кредитних коштів та розміру заборгованості, оскільки не надав первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та нормативних актів НБУ. Долучені листи, розрахунок заборгованості та інші документи не підтверджують факту перерахування коштів саме відповідачу на виконання кредитного договору, не є первинними бухгалтерськими документами та не дають можливості перевірити ані факт видачі кредиту, ані правильність нарахування заборгованості. Сам розрахунок є одностороннім документом позивача і без первинних документів не підтверджує заявлені вимоги. Крім того, представник відповідача вважає безпідставним нарахування процентів у сумі 24300 грн, що значно перевищує суму основного боргу (7200 грн.), суперечить засадам справедливості, добросовісності та розумності, а також вимогам Закону України «Про споживче кредитування». Оскільки спірний договір укладений після набрання чинності Законом України №3498-ІХ, денна процентна ставка не може перевищувати 1%, а проценти після закінчення строку кредитування не підлягають нарахуванню. На думку відповідача, максимально можливий розмір процентів становить 2160 грн. (7200 грн. ? 1% ? 30 днів), і то лише за умови доведення позивачем факту видачі кредитних коштів належними доказами. Вважає, що позивач не виконав обов`язку доказування, не подав усіх належних доказів разом із позовною заявою та не спростував доводів відзиву, у зв`язку з чим позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими. Просила у задоволенні позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити у повному обсязі.
Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 18 грудня 2025 року витребувано докази по справі.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні підстави. 
Судом встановлено, що 27.03.2024 року між ТОВ “УКР КРЕДИТ ФІНАНС”, та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії №1371-2316. 
Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор C6874, для підписання Кредитного договору №1371-2316 від 27.03.2024 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту – 7 200,00 грн.; строк кредитування – 300 днів; базовий період – 30 днів; промо-ставка – 1,75 % в день; знижена % ставка – 2,50 % в день; стандартна % ставка – 2,50 % в день.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредитні кошти відповідно до умов укладеного Кредитного договору.
Станом на 07.10.2025 року загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором становить: 55 080,00 гривень, а саме: прострочена заборгованість за кредитом – 7200,00 гривень, прострочена заборгованість за нарахованими процентами – 47 880,00 гривень.
Згідно відповіді АТ КБ «Універсал Банк» на ім`я ОСОБА_1 було емітовано банківську картку № НОМЕР_2 . 27.03.2024 року на банківську картку № НОМЕР_2 дійсно було зарахування коштів у розмірі 7200,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги суд виходить з наступних висновків. 
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».
Так, згідно із ст.13 ЗУ «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.
Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір – домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 ЗУ «Про електронну комерцію).
Відповідно до п.4 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом її розміщення в мережі Інтернет, в інших інформаційно-телекомунікаційних системах або шляхом надсилання електронного повідомлення, метою якого є прямо опосередковане просування товарів, робіт та послуг або ділової репутації осо провадить господарську або незалежну професійну діяльність. 
Закон про електронну комерцію» прямо передбачає, що оферта може включати всі не умови шляхом перенаправлення споживача до іншого електронного документа.
Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку особа отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або СМС-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту) вказується особа, яка створила замовлення.
Статтею 18 Закону України «Про електронні довірчі послуги» визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
За змістом ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. 
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором.
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України.
Згідно з ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
Також, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд, шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок із повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, №63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.
Матеріалами справи підтверджується, що кредитний договір №1371-2316 від 27.03.2024 року був укладений сторонами в електронній формі шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора С6874 після проходження процедури ідентифікації та ознайомлення з умовами кредитування. На підтвердження цього позивачем надано текст договору, моніторинг дій користувача в інформаційно-телекомунікаційній системі, протокол створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису кредитодавця, а також інші документи, які у своїй сукупності підтверджують дотримання процедури укладення електронного договору відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».
Посилання представника відповідача на відсутність належних доказів укладення кредитного договору суд відхиляє, оскільки наведені докази у своїй сукупності підтверджують як факт проходження відповідачем процедури укладення договору, так і погодження ним усіх його істотних умов. Самі по собі твердження про те, що надані документи сформовані позивачем в односторонньому порядку, не свідчать про їх недопустимість як доказів та не спростовують відомостей, які в них містяться.
Крім того, ухвалою суду були витребувані додаткові докази, на виконання якої АТ КБ «Універсал Банк» надано інформацію про те, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську картку, на яку 27.03.2024 року фактично було зараховано кредитні кошти у розмірі 7200 грн., що підтверджується випискою за картковим рахунком. Зазначені докази є належними та допустимими доказами виконання позивачем свого обов`язку щодо надання кредитних коштів та спростовують доводи представника відповідача про недоведеність факту видачі кредиту.
Суд також враховує, що після отримання кредитних коштів відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами. Вчинення відповідачем платежів на виконання умов договору є конклюдентними діями, які свідчать про визнання ним існування договірних правовідносин та прийняття на себе обов`язків, передбачених кредитним договором. Будь-яких доказів того, що зазначені платежі були здійснені помилково чи за іншим зобов`язанням, суду не надано.
Доводи представника відповідача про відсутність належної ідентифікації позичальника також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи. Надані позивачем матеріали свідчать, що ідентифікація здійснювалася відповідно до вимог законодавства із використанням системи BankID НБУ, а також персональних даних і документів відповідача, що узгоджується з Правилами надання споживчих кредитів.
Посилання представника відповідача на відсутність підписаних Правил надання кредиту суд також відхиляє, оскільки матеріалами справи підтверджується, що до моменту укладення договору відповідач мав можливість ознайомитися з ними через особистий кабінет, а підписання кредитного договору одноразовим ідентифікатором підтверджувало погодження з усіма документами, які відповідно до договору становлять його невід`ємні частини.
Не заслуговують на увагу й доводи щодо відсутності первинних бухгалтерських документів. Надання кредиту підтверджено не лише документами позивача, а й незалежною інформацією АТ КБ «Універсал Банк», отриманою судом на виконання ухвали про витребування доказів, яка підтверджує фактичне зарахування кредитних коштів відповідачу.
Посилання представника відповідача на обмеження денної процентної ставки у розмірі 1% є безпідставними та не спростовують правомірності заявлених позовних вимог.
Крім того, позивачем заявлено до стягнення лише частину фактично нарахованої заборгованості. Із загальної суми процентів у розмірі 47880,00 грн. позивач добровільно відмовився від стягнення 23580,00 грн. у межах програми лояльності та просить стягнути лише 24300,00 грн. процентів разом із сумою основного боргу. Така обставина сама по собі не свідчить про неправомірність нарахування процентів та не порушує прав відповідача.
Оцінюючи подані сторонами докази у їх сукупності відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд доходить висновку, що позивач довів факт укладення між сторонами кредитного договору, факт надання відповідачу кредитних коштів, невиконання останнім зобов`язань щодо їх повернення та правильність визначення розміру заявленої до стягнення заборгованості.
Натомість відповідачем всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України не надано належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження своїх заперечень, які б спростовували встановлені судом обставини або свідчили про відсутність у нього зобов`язань перед позивачем.
За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що в дійсності у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, оскільки відповідач не в повному обсязі виконав прийняті на себе відповідно до кредитного договору №1371-2316 від 27.03.2024 року зобов`язання, у зв`язку з чим вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по справі у розмірі 2422,40 грн. 
Керуючись ст.ст. 207, 526, 527, 530, 610, 611, 626, 628, 634, 638, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 5-13, 33-34, 76-81, 83, 89, 133, 134, 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 272-279 ЦПК України, суд - 

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд.26, офіс 407, код ЄДРПОУ 38548598) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості – задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за Кредитним договором №1371-2316 від 27.03.2024 року, яка складається з: 7200,0 грн. – простроченої заборгованості за кредитом, 24300,00 грн. – простроченої заборгованості за нарахованими процентами, а всього 31500 грн. 00 коп.; а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя       О.П.Румянцев