Справа №522/8698/26
Провадження №3/522/3438/26
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 серпня 2026 року м. Одеса 
Суддя Приморського районного суду м. Одеси Єршова Л.С.,
за участю секретаря судового засідання Гайди А.Д.,
представника ОСОБА_1 – адвоката Чепіля О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративні матеріали, які надійшли з Управління патрульної поліції в Одеській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
До Приморського районного суду міста Одеси з Управління патрульної поліції в Одеській області надійшли матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Відповідно до наданих суду адміністративних матеріалів 17.05.2026 року о 02 год. 31 хв. в м. Одесі по вул. Успенській, 17 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW F56XM/31CS, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, в стані алкогольного сп`яніння. Освідування на визначення алкогольного сп`яніння проводилось на місці зупинки ТЗ у встановленому законом порядку за допомогою Драгер-ARLM-0415, тест 2397, результат 1,29 ‰ проміле. Водія відсторонено від керування.
За цим фактом співробітниками патрульної поліції стосовно водія ОСОБА_1 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №668038 від 17.05.2026 року за ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Чепіль О.С. заперечував відносно складеного адміністративного протоколу за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, пояснивши суду, що ОСОБА_1 вину у вчиненні вище вказаного правопорушення не визнає, оскільки не керував транспортним засобом в алкогольному сп`янінні на момент складання зазначеного вище протоколу, працівниками патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно нього за ч. 1 ст. 130 КпАП України було грубо порушено вимоги ст.ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, оскільки ОСОБА_1 не роз`яснено наслідки складання протоколу відносно нього та після його незгоди з результатами освідування на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер», працівник поліції взагалі не запропонував останньому проїхати до медичного закладу для проходження медичного освідування, при цьому долучивши до матеріалів справи направлення на його проходження. Надав письмове клопотанні про закриття провадження за відсутності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши представника правопорушника, суддя прийшов до наступного висновку.
Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Статтею 268 КУпАП передбачено, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.
Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Відповідно до положень ст. 251 КУпАП, ст. 62 Конституції України суд вважає такими, що не можуть бути визнані належним та допустимим доказом відомості, що містяться у самому протоколі про адміністративне правопорушення, у зв`язку з їх невідповідністю нормам ст. 256 КУпАП, та виходячи з того, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вини особи в тому чи іншому діянні, оскільки не являє собою імперативного факту доведеності вини особи, тобто не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), оскільки наявні у ньому дані не випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
З матеріалів справи вбачається наступне.
17.05.2026 року складено протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №6680387 про те, що 17.05.2026 року о 02 год. 31 хв. в м. Одесі по вул. Успенській, 17 водій ОСОБА_1 керував автомобілем BMW F56XM/31CS, д.н.з. НОМЕР_1 , у порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, в стані алкогольного сп`яніння. Освідування на визначення алкогольного сп`яніння проводилось на місці зупинки ТЗ у встановленому законом порядку за допомогою Драгер-ARLM-0415, тест 2397, результат 1,29 ‰ проміле. Водія відсторонено від керування. У протоколі є посилання на наявність відеозапису правопорушення, зробленого з портативного відео реєстратора №471659, №471024.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб - накладення штрафу в розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч. 1 ст. 130 КУпАП).
Вислухавши пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Чепіля О.С., надані в судовому засіданні, якими він повністю заперечував факт порушення ним правил дорожнього руху, судом було досліджено матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , а саме:
- протокол серії ЕПР18 №668038 від 17.05.2026 року;
- довідку про отримання водієм ОСОБА_1 посвідчення водія;
- довідку про відсутність повторності вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, протягом року;
- тест №2397, здійснений за допомогою технічного приладу Drager Alkotest 7510 ARLM-0415;
- акт огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
- направлення ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 17.05.2026 року;
- відеозапис, долучений до матеріалів з ПВР №471659, №471024;
- клопотання адвоката Чепіля О.С., діючого в інтересах ОСОБА_1 , про закриття адміністративного провадження.
Під час огляду у судовому засіданні відеозапису, долученого співробітниками поліції до протоколу, встановлено, що відеозапис з ПВР №471659 та з ПВР №471024 взагалі не містить в собі момент зупинки працівниками поліції транспортного засобу BMW F56XM/31CS, д.н.з. НОМЕР_1 , при перегляді даного відеозапису не зафіксовано, що даний автомобіль був зупинений працівниками патрульної поліції.
У випадку, коли викладена у протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшуковувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу (особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом).
Крім цього, як встановлено матеріалами справи про адміністративне правопорушення, працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення водієм ОСОБА_1 таких положень ПДР, які б відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під керуванням останнього.
Тобто, із матеріалів справи про адміністративне правопорушення не вбачається, що водій ОСОБА_1 допустив будь-які порушення правил дорожнього руху, за які його слід було зупинити, у зв`язку із чим, всі наступні вимоги працівників поліції водій не був зобов`язаний виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути належними та допустимими доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, що відповідає позиції, викладеної у Постанові ВС України від 15.03.2019 року по справі №686/11314/17.
Водночас відеозапис, долучений до матеріалів справи відносно ОСОБА_1 не містить відомостей, які б мали значення для справи, оскільки розпочинається з моменту початку спілкування біля припаркованого автомобіля працівників поліцї зі ОСОБА_1 . Відтворити дії співробітників поліції та ОСОБА_1 до цього моменту суд позбавлений, яким чином та які були підстави для проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння не встановлено, так як в порушення вимог закону в даний проміжок часу не зафіксовано. 
При цьому суд враховує те, що обов`язок проводити повну фіксацію як факту вчинення адміністративного правопорушення, так і подальших процесуальних дій, що вчиняються поліцейськими, передбачений «Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису», затвердженою наказом МВС України 18.12.2018 № 1026, зареєстрована в МЮ України 11.01.2019 за № 28/3299 (в подальшому Інструкція від 18.12.2018). Відповідно до п. 5. розділу ІІ цієї Інструкції, включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища. У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський повинен переконатися в точності встановлених на пристрої дати та часу. 
Окрім того, відповідно до п. п. 2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, - огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. 
Натомість, у протоколі про адміністративне правопорушення в якості приводів та підстав для проведення огляду ОСОБА_1 не зазначено жодних ознак, які б вказували на його перебування в алкогольному сп`янінні, але вони перелічені в документі «акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів» без зазначення дати його складання, а саме зазначено, що огляд проведений у зв`язку із виявленими ознаками: запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації мови. 
Отже, на думку суду, процедура огляду водія була розпочата інспектором з грубим порушення вимог ч. 1 ст. 266 КУпАП, п. п. 2, 3 Інструкції від 09.11.2015 № 1452/735, що відповідно до ч. 5 ст. 266 КУпАП є прямою підставою для визнання такої процедури огляду на стан сп`яніння недійсною. 
Так, статтею 266 КУпАП передбачено, що особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан сп`яніння. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків.
Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. У разі незгоди особи на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Направлення особи для огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду здійснюються в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним. 
З матеріалів відеозапису вбачається, що інспектор Заєць А.В., який проводив процедуру огляду та складав протокол, не роз`яснив ОСОБА_1 його право оспорити результат огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу і пройти повторний такий огляд на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я. 
В матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складене інспектором Заєць А.В. 17.05.2026 року о 02:40 год. Однак, як вбачається зі змісту відеозаписів з нагрудних камер інспекторів № 471659 та № 471024, вказаний документ не оголошувався водію, а його другий примірник чи копія цього документу не вручалася, інспектор просто склав цей документ і без відома та обізнаності ОСОБА_1 долучив його до матеріалів справи про адміністративне правопорушення.
Аналізуючи зазначені положення Кодексу у взаємозв`язку між собою, а також з положеннями відомчих інструкцій, які регулюють питання проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення матеріалів справи про адміністративне правопорушення в даних випадках (Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року; Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затверджена наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року; Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні порушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України № 1395 від 07 листопада 2015 року), можна прийти до висновку, що огляд особи на стан сп`яніння повинен проводитися співробітниками поліції у певній послідовності, що встановлена в Законі, а саме починатися з відсторонення водія, щодо якого є підстави вважати, що він знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, після запропонування проходження огляду на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу і направлення правопорушника в заклад охорони здоров`я у разі відмови такої особи від огляду на місці або незгоди з його результатами. 
Вказані норми закону мають імперативний характер, оскільки вимогами пункту 5 Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року, встановлено, що підставою для притягнення водія транспортного засобу згідно із законом до відповідальності є підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода оглянутої особи з результатами такого огляду. Як підсумок, порушення зазначеного процесуального порядку та послідовності його проведення, або не проведення у точній відповідності з законом, тягне за собою недійсність результатів такого огляду. 
Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 було запропоновано проходження огляду лише на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, водночас не доводиться, що поліцейським також було забезпечено проведення огляду водія в закладі охорони здоров`я відповідно до порядку, визначеного Кабінетом Міністрів України.
Як встановлено з долученого до матеріалів справи відеозапису, після проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою пристрою «Драгер», і після такого огляду, працівники поліції належним чином не роз`яснили приписи ч. 3 ст. 266 КУпАП у разі його не згоди, а в безальтернативній формі після огляду останнього з використанням приладу Драгер одразу повідомили йому, що на нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення, при цьому належним чином не роз`яснили процедуру і порядок проходження огляду на стан сп`яніння, його права та обов`язки у межах такого огляду, зокрема, про можливість у разі незгоди з результатом огляду на стан сп`яніння на місці зупинки, про проходження огляду в медичному закладі для усунення будь-яких сумнівів перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, з направлення на медичний огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складеного 17.05.2026 року вбачається, що водій ОСОБА_1 направляється до КНП «ООМЦПЗ» ООР, результати огляду у вигляді 1,29 % проміле та що у заклад охорони здоров`я особу доставив поліцейський взводу №1 роти 2 батальйону №2 полку УПП в Одеській області ДПП капрал поліції Усенко В.В., але на відеозаписах доданих до матеріалів справи не зафіксовано навіть що інспектор пропонував ОСОБА_1 проходження медичного огляду на стан сп`яніння у лікарні КНП «ООМЦПЗ`ООР.
Направлення на медичний огляд у медичному закладі не було вручене особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, яке складається відповідно до вимог Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого постановою КМУ № 1103 від 17 грудня 2008 року. Також у справі немає доказів і на підтвердження факту доставлення особи на огляд у заклад охорони здоров`я, хоча, відповідно до п. 9 Розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України № 1452/735 від 09 листопада 2015 року, на поліцейського покладається обов`язок забезпечити доставку водіїв транспортних засобів на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Тобто, у протоколі серії ЕПР1 № 668038 від 17.05.2026 року зазначені не достовірні дані щодо встановлених фактів, що є суттєвою розбіжністю у доказах, яка створює обґрунтовані сумніви у їх належності, а отже такий протокол не може вважатися допустимим доказом по справі.
У відповідності до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey, п. 282) доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом. 
Стандарт доведення вини «поза розумним сумнівом» означає, що при доведенні винуватості особи не повинно залишатися жодного «розумного сумніву» в цьому, тоді як наявність такого «розумного сумніву» у винуватості особи є підставою для його виправдання.
Отже, в силу принципу презумпції невинуватості, діючого при розгляді справ про адміністративні правопорушення, всі сумніви у винності особи, що притягується до адміністративної відповідальності, тлумачиться на її користь, а недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. 
Усі сумніви щодо доведеності вини особи, відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України, мають тлумачитись на її користь, а згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону, тобто суд може притягнути особу до адміністративної відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. 
Окрім того обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку що працівниками патрульної поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КпАП України було грубо порушено норми закону.
Таким чином, на думку суду, склад правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП є формальним через порушення положень Інструкції щодо порядку проведення огляду на стан сп`яніння.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП виражається, між іншим, у формі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі умислу.
За таких обставин, суд, при оцінюванні зібраних у справі доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що в матеріалах справи недостатньо доказів, які встановлюють наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та провину ОСОБА_1 у його вчиненні, а отже в діях ОСОБА_1 відсутній склад інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що дана справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю, оскільки відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку з чим ОСОБА_1 не може бути притягнутий до адміністративної відповідальності.
Керуючись ст.ст. 7, 130, 221, 247, 251, 255, 284 КУпАП,
ПОСТАНОВИВ:
Провадження по адміністративній справі про притягненняОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, закрити за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя        Л.С. Єршова