ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2026 року Чернігів Справа № 620/7368/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 за допомогою системи ''Електронний суд'' звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач 1), Військової частини НОМЕР_2 (далі – відповідач 2), в якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_2 , оформлене актом попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2026 №607/25113, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану” від 11 лютого 2025 року № 153;
зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану” від 11 лютого 2025 року № 153. 
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що позиція відповідачів щодо відмови у призначенні винагороди у зв`язку з тим, що позивача було призвано на військову службу до 24.02.2022 року є неправомірною. Вказує, що Постанова №153 не містить положень, які б виключали право на винагороду для осіб, які до воєнного стану перебували на військовій службі. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.07.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами в електронній формі. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень. 
Відповідачем 1 подано відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі та зазначає, що відповідно до пункту 4 Постанови № 153 особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану , введеного Указом Президента України Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 № 64, Документ сформований в системі «Електронний суд» 14.07.2026 5 затвердженим Законом України “Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні” від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі винагорода) у розмірі 1 млн. гривень. Листом від 18.06.2026 № 2084/2400/4/9/1711 представника позивача повідомлено про те, що оскільки позивач відповідно до витягу із послужного списку був прийнятий на військову службу за контрактом 20.06.2018 та на момент введення воєнного стану вже перебував на військовій службі, підстави для виплати одноразової грошової винагороди передбаченої Постановою № 153 відсутні.
Відповідачем 2 подано відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю та зазначає, що визначальною юридичною обставиною для застосування пункту 4 Постанови №153 є не будь-який факт проходження військової служби у минулому, а саме прийняття або призов на військову службу під час воєнного стану та наявність шестимісячного строку безпосередньої участі у бойових діях у межах правовідносин, які відповідають умовам цієї Постанови. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу послужного списку старшого сержанта ОСОБА_1 з 20.06.18 по 20.06.21 проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 за контрактом. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу послужного списку старшого сержанта ОСОБА_1 з 20.06.21 по 04.09.23 проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 та уклав новий контракт. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин №807 від 17.04.26, у період з 24.02.2022 по 18.06.2022, з 01.07.2022 по 13.07.2022 позивач брав безпосередню участь у бойових діях протягом 128 днів. Тобто зазначений контракт був укладений позивачем до введення воєнного стану в Україні. Відповідно, у цей період позивач не був особою, яка була прийнята або призвана на військову службу під час воєнного стану в розумінні пункту 4 Постанови №153. Факт того, що частина бойових дій за цим контрактом відбулася вже після 24.02.2022, не змінює юридичної природи первинного прийняття позивача на військову службу, оскільки його прийняття на військову службу за контрактом відбулося до введення воєнного стану. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з витягу послужного списку старшого сержанта ОСОБА_1 з 04.09.23 по теперешній час проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 та уклав знову новий контракт. Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин №2084/133/4/1/8818 від 14.05.26, у період з 07.07.2024 – 09.07.2024, 20.07.2024 – 21.07.2024, 07.08.2024 – 12.08.2024, 10.10.2024 – 14.10.2024, 16.10.2024, 17.10.2024, 19.10.2024, 21.10.2024, 22.10.2024 – 23.10.2024, 25.10.2024 – 26.10.2024, 01.11.2024 – 02.11.2024, 13.11.2024 – 14.11.2024, 01.12.2024 – 04.12.2024, 05.12.2024, 09.12.2024 – 14.12.2024, 16.12.2024 17.12.2024, 22.12.2024 – 23.12.2024, 25.12.2024 – 26.12.2024, 28.12.2024 29.12.2024, 01.01.2025 – 02.01.2025, 03.01.2025 – 04.01.2025, 03.02.2025 07.02.2025, 09.02.2025, 10.02.2025 – 13.02.2025 позивач брав безпосередню участь у бойових діях протягом 61 днів. Таким чином, саме в межах проходження військової служби, розпочатої під час воєнного стану та на яку позивач посилається як на підставу виникнення права на винагороду, позивач не набув шестимісячного строку безпосередньої участі у бойових діях станом на 13.02.2025.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 проходить військову службу за контрактом у Збройних Силах України.
Як слідує з матеріалів справи, під час проходження служби, ОСОБА_1 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій в сукупності 189 днів, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 14.05.2026 №2084/133/4/1/8818 та довідкою військової частини НОМЕР_3 від 17.04.2026 №807.
Так, відповідно до довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України № 2084/8180 від 28.07.2025 ОСОБА_1 дійсно в період з 04.07.2024 по 23.09.2024, з 04.10.2024 по 09.01.2025, з 27.01.2025 по 07.03.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Покровському районі Донецької області.
Також як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 07.07.2024 по 09.07.2024, 20.07.2024 по 21.07.2024, 07.08.2024 по 12.08.2024, 10.10.2024 по 14.10.2024, 16.10.2024, 17.10.2024, 19.10.2024, 21.10.2024, 22.10.2024 по 23.10.2024, 25.10.2024 по 26.10.2024, 01.11.2024 по 02.11.2024, 13.11.2024 по 14.11.2024, 01.12.2024 по 04.12.2024, 05.12.2024, 09.12.2024 по 14.12.2024, 16.12.2024 по 17.12.2024, 22.12.2024 по 23.12.2024, 03.01.2025 по 04.01.2025, 03.02.2025 по 07.02.2025, 25.12.2024 по 26.12.2024, 28.12.2024 по 29.12.2024, 01.01.2025 по 02.01.2025, 09.02.2025, 10.02.2025 по 13.02.2025 брав безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій.
Згідно довідки про безпосередню участь військовослужбовця у бойових діях у районах ведення воєнних (бойових) дій, відсутність (наявність) випадків притягнення до відповідальності та інших особливих обставин №807 від 17.04.26, у період з 24.02.2022 по 18.06.2022, з 01.07.2022 по 13.07.2022 позивач брав безпосередню участь у бойових діях протягом 128 днів.
При цьому, відповідно до акту попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2026 №607/25113, ОСОБА_1 відмовлено у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою КМУ від 11 лютого 2025 року № 153 оскільки, відповідно до витягу із послужного списку, військовослужбовець перебував на військовій службі до 24.02.2022 (з 20.06.2018).
Вважаючи вказаний акт протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України “Про правовий режим воєнного стану” постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Одночасно, військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, Командуванню об`єднаних сил Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування постановлено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.
Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, № 341/2022 від 17.05.2022, № 573/2022 від 12.08.2022, № 757/2022 від 07.11.2022, № 58/2023 від 06.02.2023, № 254/2023 від 01.05.2023, № 451/2023 від 26.07.2023, № 734/2023 від 06.11.2023, № 49/2024 від 05.02.2024, № 271/2024 від 06.05.2024, № 469/2024 від 23.07.2024, № 740/2024 від 28.10.2024, № 26/2025 від 14.01.2025, № 235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, №793/2025 від 20.10.2025, № 40/2026 від 12.01.2026, № 342/2026 від 27.04.2026 строк дії режиму воєнного стану продовжувався та триває досі.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначення загальних засад проходження в Україні військової служби здійснюється Законом України “Про військовий обов`язок і військову службу” (далі Закон 2232-ХІІ).
Частиною 3 статті 1 Закону 2232-ХІІ визначено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Згідно з частиною 9 статті 1 Закону 2232-ХІІ щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
До категорії військовослужбовців прирівнюються іноземці та особи без громадянства, які відповідно до закону проходять військову службу у Збройних Силах України, Державній спеціальній службі транспорту та Національній гвардії України.
Призовникам, військовозобов`язаним, резервістам та військовослужбовцям оформлюється та видається військово-обліковий документ, який є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку. Форма, порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів визначаються Кабінетом Міністрів України, а для військовослужбовців - відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, розвідувальними органами України, Управлінням державної охорони України та Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону 2232-ХІІ Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову (направлення) громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.
Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.02.2025 № 153 “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану” (далі - Постанова № 153) та затверджено “Порядок реалізації експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах, Національній гвардії та Державній прикордонній службі під час воєнного стану”. 
Згідно з пунктом 3 Постанови №153 установлено, що учасниками експериментального проекту є: громадяни України віком від 18 до 25 років, які приймаються на військову службу за контрактом до Збройних Сил, Національної гвардії або Державної прикордонної служби на посади рядового складу; Збройні Сили; Національна гвардія; Державна прикордонна служба; Міністерство оборони; Міністерство внутрішніх справ; військові частини, визначені Генеральним штабом Збройних Сил, Головним управлінням Національної гвардії та Адміністрацією Державної прикордонної служби.
Відповідно до пункту 4 Постанови № 153 установлено, що особам рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, які до набрання чинності цією постановою у віці до 25 років були прийняті або призвані на військову службу під час воєнного стану, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 64, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 р. № 2102-IX, проходять військову службу та брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій, зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, на території держави-агресора (далі - бойові дії в районах ведення воєнних (бойових) дій), строком, що за сукупністю становить не менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, виплачується одноразова грошова винагорода за тривалість проходження служби в бойових умовах (далі - винагорода) у розмірі 1 млн. гривень;
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою, винагорода виплачується пропорційно часу проходження військової служби із розрахунку 1/6 від 1 млн. гривень за кожні 30 днів безпосередньої участі у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій (сумарно обчислених);
військовослужбовцям, зазначеним в абзаці другому цього пункту, які брали безпосередню участь у бойових діях в районах ведення воєнних (бойових) дій строком менше шести місяців станом на дату набрання чинності цією постановою у зв`язку із наявністю у них захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час захисту Вітчизни, або їх перебуванням та звільненням з полону (крім тих, які добровільно здалися в полон) винагорода виплачується в повному обсязі;
військовослужбовцям, зазначеним в абзацах другому та третьому цього пункту у разі, коли вони два або більше разів за сукупністю притягувалися до кримінальної відповідальності, адміністративної відповідальності за вчинення військового адміністративного правопорушення або на підставі письмового наказу до дисциплінарної відповідальності за порушення військової дисципліни, які враховуються для оцінки стану дисципліни і строк дії дисциплінарних стягнень за які не закінчився, винагорода не виплачується.
Як встановлено судом та слідує з матеріалів справи, 20.06.2018 ОСОБА_1 був прийнятий на військову службу за контрактом. 
Однак, відповідно до витягу з послужного спиcку, ОСОБА_1 20.06.2021 уклав другий контракт про проходження військової служби строком на один рік. 
Разом з тим, після закінчення визначеного строку контракту його було продовжено до оголошення рішення про демобілізацію з “20” червня 2022 року. Тобто, продовження цього контракту відбулося безпосередньо під час дії воєнного стану. 
Окрім цього, ОСОБА_1 04.09.2023 уклав третій контракт про проходження військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб сержантського і старшинського складу строком на 3 (три) роки.
Тому формальне посилання відповідачів виключно на дату укладення першого контракту без урахування реального проходження військової служби під час повномасштабної збройної агресії Російської Федерації суперечить принципам справедливості, розумності та рівності перед законом.
Як було встановлено судом позивач у відповідності до абзацу 2 пункту 4 Постанови №153 у віці до 25 років уклав контракт про проходження військової служби, зокрема, під час воєнного стану, брав безпосередню участь у бойових діях в районі ведення воєнний (бойових) дій.
Так, суд вважає, що позивач має повне право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно пункту 4 Постанови № 153.
Інше тлумачення, на переконання суду, не відповідатиме меті прийняття Постанови № 153 підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану та матиме ознаки дискримінації.
При цьому, суд зазначає, що Постанова № 153 не містить жодних обмежень чи застережень відносно отримання одноразової грошової винагороди військовослужбовцями, які проходили військову службу до введення в Україні воєнного стану.
Суд зазначає, що тлумачення абзацу 4 пункту 4 Постанови №153 у вузькому значенні, буде дискримінаційним відносно осіб, які були призвані на строкову військову службу до введення в Україні воєнного стану.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач відповідає умовам, визначеним Постановою №153 для отримання одноразової грошової винагороди.
Суд враховує також положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
Таким чином, з урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю. 
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити повністю.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене актом попередньої перевірки законності нарахування одноразової грошової винагороди за тривалість проходження служби в бойових умовах військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 від 03.06.2026 №607/25113, щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової винагороди у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану” від 11 лютого 2025 року № 153.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову винагороду у розмірі 1 млн. гривень у відповідності до пункту 4 Постанови КМУ “Про реалізацію експериментального проекту щодо підвищення мотивації до проходження окремими категоріями громадян України військової служби у Збройних Силах під час воєнного стану” від 11 лютого 2025 року № 153. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач 1: Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ).

Відповідач 2: Військова частина НОМЕР_2 ( АДРЕСА_3 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ). 

Повне судове рішення складено 15.09.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО