Справа № 336/1491/26
Провадження № 2/333/3173/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 вересня 2026 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: Наумової І.Й.,
за участю секретаря судового засідання: Кунець В.В.,
прокурора: Михайлової Ю.І.
представника позивача: Таран В.П.,
відповідачки: ОСОБА_1 
представника третьої особи 
Татієвського Є.Ю. – адвоката: Приладишевої Н.Г.,
представників третьої особи Районної адміністрації
Запорізької міської ради по Космічному району: Ващук Н.Г., 
Курочкіної А.Ю. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав, - 

В С Т А Н О В И В:
До Комунарського районного суду м. Запоріжжя на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24.02.2026 р. надійшла вищевказана цивільна справа за зазначеним позовом, який обґрунтований наступним..
29.01.2026 засобами телефонного зв`язку до посадових осіб Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення від Голосіївського УП ГУ НП в місті Києві про те, що за адресою: АДРЕСА_1 в холі тимчасово проживає ОСОБА_1 разом з дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поведінка матері дитини неадекватна, дитина голодна, в матері немає постійного місця проживання, неодноразово потрапляла в поле зору правоохоронних органів у зв`язку з недоглядом за дитиною. За наслідками отриманої інформації на виконання пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, представниками Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації спільно з представниками Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, Голосіївського районного центру соціальних служб, закладу охорони здоров`я проведено оцінку рівня безпеки дитини, складено відповідний акт. Зазначеною Комісією встановлені обставини, передбачені Порядком забезпечення соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі дітей, які постраждали від жорстокого поводження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 червня 2020 року № 585, що можуть призвести до тяжких наслідків для життя, стану здоров`я та розвитку малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема незабезпеченням дитини належним харчуванням, відповідним для її віку доглядом, невідкладним станом матері дитини ОСОБА_1 . 
За результатами оцінки рівня безпеки малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 комісія у складі представників Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Голосіївського УП ГУНП ум. Києві, Голосіївського районного центру соціальних служб, закладу охорони здоров`я прийшла до висновку у вжитті невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини та направлення до закладу охорони здоров`я. Оскільки матір дитини, ОСОБА_1 поводила себе агресивно, з порушенням загальноприйнятих норм та мала ознаки непередбачуваних дій, спеціалізована бригада екстреної допомоги надала їй медичні послуги, що передбачали госпіталізацію в ТМО «Психіатрія». 
На виконання абзацу 4 пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 № 866 після невідкладних заходів до забезпечення безпеки малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації порушене питання перед органом опіки та піклування - Голосіївською районною в місті Києві державною адміністрацією про відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у його матері, ОСОБА_1 , про що прийняте відповідне рішення - Розпорядження Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 02.02.2026 № 37. 
З отриманої інформації на запит Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від Голосіївського УП ГУНП ум. Києві від 30.01.2026 № 16171 - 2026 вбачається, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу не має постійного місця проживання, переміщується територією міста Києва та перебуває у пошуках тимчасового нічлігу, не забезпечена стабільними побутовими умовами, що унеможливлює надання дитині належного догляду, харчування, безпечних умов проживання. 
16.11.2025 до поліції надійшло звернення, щодо громадянки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийшла вночі в готель "Гончар" разом дитиною та відмовлялася його залишати. Весь час громадянка разом з малолітньою дитиною перебувала на кріслі в холі готелю. ОСОБА_1 категорично відмовлялась покинути дане приміщення, так як стверджувала що адміністрація зобов`язана надати їй всі належні умови для проживання. Дитина весь час перебувала в голодному стані. 
29.11.2025 року до Голосіївського управління поліції надійшло звернення, щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на автозаправній станції «АЗС» разом із малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Громадянка ОСОБА_1 недбало та принизливо спілкувалась з адміністрацією «АЗС» та вимагала, щоб її допустили до користування душовим приміщенням, мотивуючи це тим, що вона тривалий час разом із малолітньою дитиною не мала можливості здійснити гігієнічні процедури. На матір було складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП. 
29.01.2026 року до Голосіївського управління поліції надійшло аналогічне звернення, щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вже другий день поспіль перебуває разом із малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на руках у холі ЖК «РАRК AVENUE». Зі слів заявника, жінка належним чином не здійснює догляд за дитиною, умови перебування мають ознаки неналежних для проживання, систематичне годування дитини відсутнє; за весь час перебування заявником зафіксовано лише декілька випадків годування дитини шоколадом. Іншого належного догляду за дитиною не спостерігалося. Також зафіксовано в дитини ознаки простуди, а саме: кашель та нежить. Одяг матері та дитини не відповідав сезонним і погодним умовам. Нігті на руках були довгі, не підстрижені, волосся - занедбане, неохайне, тривалий час не підстригалося. Загальний зовнішній вигляд дитини свідчив про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов догляду за дитиною. 
Одночасно з наявних матеріалів справи в Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що 10.05.2023 року Голосіївським УП ГУНП у місті Києві за адресою по АДРЕСА_2 в присутності малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 його батьки здійснили дії, що підпадали під кваліфікацію правопорушення, передбаченого Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству. 
За інформацією Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб ОСОБА_1 не дотримується санітарно-гігієнічних норм, від отримання соціальних послуг відмовилася.
Вже в жовтні 2023 року ОСОБА_1 змінила місце проживання, про що свідчить лист Голосіївського УП ГУНП ум. Києві від 05.10.2023 № 15691/1125/47-2023, з якого вбачається, що остання проживає в АДРЕСА_3 і причиною клопотання правоохоронних органів стало те, що громадянка ОСОБА_1 о 4.15 ранку з іграшковим автомобілем в якому перебував малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебувала на проїзній частині дороги, чим наражала себе та свого сина на небезпеку. 
З жовтня 2023 року по вересень 2025 року щодо стану утримання та виховання громадянкою ОСОБА_1 свого малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації інформація не надходила. 
21.09.2025 у відповідності до пункту 8 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 представниками Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та Голосіївського УП ГУНП у м. Києві проведено оцінку рівня безпеки малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами чого складений відповідний акт, результатом якого комісією встановлено необхідність вжиття негайних дій у межах сім`ї, зокрема проведення оцінювання потреб дитини та її сім`ї. 
Службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації направлені відповідні клопотання до Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей та сім`ї Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації, оскільки під час проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_1 повідомляла про адреси проживання територіально, які знаходяться у вищезазначених районах міста Києва. 
З отриманої інформації вбачається, що провести роботу з громадянкою ОСОБА_1 не виявилось можливим - за адресою в Шевченківському районі міста Києва двері за наслідками двох виїздів не відкрили, в Святошинському районі міста Києва остання час від часу короткостроково заселялась в готель і це не є її з сином постійним місцем проживання. 
Таким чином в сукупності наявних в матеріалах справи доказів, є достовірно встановлені факти, про свідому бездіяльність громадянкою ОСОБА_1 на забезпечення належних умов для проживання свого сина, його розвитку, належного догляду, що може призвести до тяжких наслідків для життя та здоров`я малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
На підставі вищевказаного позивач просить суд:
1. Відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав. 
2. Покласти здійснення соціально-правового захисту малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради - за місцем його проживання: АДРЕСА_4 .

Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2026 р. відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання, також сторонам, третім особам установлено для подання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.
Відповідачка не скористалась своїм процесуальним правом та не надала у встановлений судом строк відзив на позову заяву.
В зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 у відставку, 15.05.2026 р. був проведений повторний автоматичний розподіл даної справи, в ході якого головуючою суддею у справі визначена суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 .
Ухвалою судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_6 від 21.05.2026 р. дана справа прийнята в своє провадження. 
Ухвалою суду від 16.06.2026 р. відмовлено в задоволенні заяви третьої особи ОСОБА_4 про забезпечення позову шляхом передачі його малолітнього сина ОСОБА_2 на виховання його дідусю та бабусі дитини. 
Протокольною ухвалою суду від 02.07.2026 р. закрито підготовче провадження у справі та призначений розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача наполягав на задоволенні позову з підстав, викладених в позові.
Відповідачка не визнала позовні вимоги, заперечувала відносно задоволення позову, вважає, що всі зазначені в позові обставини перекручені та не відповідають дійсності, наполягала, що службою у справах дітей – позивачем у справі в неї було викрадено її малолітнього сина. В судовому засіданні пояснила, що її матір`ю після повторного шлюбу було змінено її прізвище « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Після шлюбу з ОСОБА_4 вона стала іменуватися прізвищем ( ОСОБА_9 ). Після розірвання шлюбу вона змінила прізвище « ОСОБА_9 » на дошлюбне « ОСОБА_8 ». 
Представниця третьої особи – ОСОБА_4 – адвокат Приладишева Н.Г підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись на те, залишення наразі дитини з матір`ю може привести до тяжких наслідків для дитини.
Представниця третьої особи Районної адміністрації Запорізької міської ради по Космічному району Ващук Н.Г. та прокурор Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя Михайлова Ю.І. також підтримали позовні вимоги, вважають, що вони відповідають інтересам малолітньої дитини відповідачки. 
Малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який на думку суду, внаслідок його віку ще не може висловити свою об`єктивну думку щодо позовних вимог та надати суду інформативні пояснення, не опитувався в судовому засіданні.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 малолітній ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Київ, батьками останнього є ОСОБА_4 , ОСОБА_10 .
Учасниками у справі визнана під час судового розгляду та не заперечувалася та обставина, заявлена відповідачкою, що нею після розірвання шлюбу з ОСОБА_4 було змінено набуте під час шлюбу прізвище « ОСОБА_9 » на дошлюбне « ОСОБА_8 ».
Відповідно до заяви ОСОБА_10 , адресованої директору Центру соціальних служб Голосіївського району м. Києві від 19.05.2023 р., вона ознайомилась з послугами центу та не потребує їх надання.
Відповідно до інформації, наданої директором Центру соціальних служб Голосіївського району м. Києві 25.05.2023 р., на запит Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації щодо родини ОСОБА_9 , «...мати, ОСОБА_10 , 1994 р.н. разом з малолітнім сином, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 проживають в двокімнатній, орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира облаштована сучасними меблями, зроблений ремонт, проте не прибрано, скрізь пил, по кімнаті хаотично розкидані дитячі іграшки. ОСОБА_11 не дотримується санітарно-гігієнічних норм. Дитина має спальне місце, чиста постільна білизна, одяг дитини відповідає сезону, проте приготовленої їжі для дитини не було. Зі слів матері, вона іноді готує для дитини їжу, але здебільшого харчуються в ресторані. Це підтвердив в телефонному режимі батько дитини, ОСОБА_12 , який повідомив, що він забезпечує сина з дружиною. А сам ОСОБА_12 проживає окремо, так як розлучається з ОСОБА_13 . Окрім того, ОСОБА_14 повідомив, що коли він приходить до сина, ОСОБА_11 провокує конфлікти, привід завжди знаходить. 
Фахівцями Центру проведено бесіду щодо вміння ОСОБА_15 контролювати свої емоції при розв`язанні конфліктних ситуацій та виховувати малолітню дитину в позитивному мікрокліматі. Також, надано консультацію щодо дотримання матір`ю санітарно-гігієнічних норм. Окрім того, поінформовано про Закон України «Про запобігання та протидію домашнього насильства», та надано інформацію про соціальні послуги Центру, проте ОСОБА_11 повідомила, шо не потребує соціальних послуг. 
Враховуючи вищезазначене, відповідна робота з родиною Татієвських може бути проведена в разі їх звернення до Голосіївського районного в місті Києві центру соціальних служб та написання заяви про надання соціальних послуг до Управління соціального захисту населення Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації...».
Відповідно до повідомлення Голосіївського Управління поліції ГУНП у м. Києві від 05.10.2023 р. на адресу Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, громадянка ОСОБА_10 о 04:15 ранку з іграшковим автомобілем, в якому перебував малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на проїзній частині дороги, чим наражала себе та свого сина на небезпеку. В зв`язку з чим просили провести перевірку умов проживання дитина, які мешкають за адресою: АДРЕСА_3 .
З Акту проведення оцінки рівня безпеки малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 21.09.2025 року представниками Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що між батьками малолітнього ОСОБА_2 існують суперечки щодо надання матір`ю дитини можливості батьку дитини для спілкування та виховання їх сина. Зі слів батька, ОСОБА_10 чинить батькові перешкоди у спілкуванні з дитиною, належних умов проживання для дитини не створила, постійного місця проживання з дитиною не має. За результатами оцінки спеціалістами служби у справах дітей було вирішено направлення листа до Святошинської та Соломянської РДА про взяття родини Татієвських для соціального супроводу. 
З листа Шевченківської Районної в м. Києві державної адміністрації від 10.10.2025 р., адресованого Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що були здійснені виїзди 26.09.2025 р., 02.10.2025 р., 08.10.2025 р. спеціалістами служби у справах дітей за адресою проживання ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_5 , але двері ніхто не відчинив. Сусіди ОСОБА_1 не знають.
Листом Святошинської Районної в м. Києві державної адміністрації від 10.10.2025 р., адресованого Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, повідомлено, що в ході роботи спеціалістами Служби з`ясовано, що за адресою: АДРЕСА_6 , розташований готель «ВІ HOTEL». На час відвідування 02.10.2025 та 16.10.2025 громадянка ОСОБА_1 та її син ОСОБА_16 в готелі не проживали. Зі слів адміністрації готелю громадянка ОСОБА_1 час від часу, короткостроково, заселялася в готель. У зв`язку з вище викладеним провести профілактичну роботу з громадянкою ОСОБА_1 не вдалося. На підтвердження зазначених обставин, до листа додані Акти обстеження умов проживання від 02.10.2025 р., 16.10.2025 р.
Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 03.10.2025 р., складеного Відділом по Комунарському району Служби у справах дітей Запорізької міської ради, за результатами обстеження умов проживання за місцем реєстрації дитини та за місцем проживання батька дитини ОСОБА_4 встановлено, що в помешканні створені належні умови для виховання та розвитку дитини. За адресою, окрім ОСОБА_4 мешкають його батьки пенсіонери ОСОБА_17 та ОСОБА_18 . 
Відповідно до відповіді Голосіївського Управління поліції ГУНП у м. Києві від 30.01.2026 р на запит Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації щодо надання характеризуючої інформації стосовно малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та родини, наявну у секторі ювенальної превенції відділу превенції (далі - СЮП ВП) Голосіївського УП ГУНП ум. Києві, повідомлено, що «…16.11.2025 року до поліції надійшло звернення, щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка прийшла вночі в готель "Гончар" разом дитиною та відмовлялася йти. Весь час громадянка разом з малолітньою дитиною перебувала на кріслі в холі готелю. ОСОБА_1 категорично відмовлялась покинути дане приміщення, так як стверджувала що адміністрація зобов' язана надати їй всі належні умови для проживання. Дитина весь час перебувала в голодному стані. 
29.11.2025 року Голосіївського управління поліції надійшло звернення, щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перебуває на автозаправній станції «АЗС» разом із малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .. Гр. ОСОБА_1 недбало та принизливо спілкувалась з адміністрацією «АЗС» та вимагала, щоб її допустити до користування душовим приміщенням, мотивуючи це тим, що вона тривалий час разом із малолітньою дитиною не мала можливості здійснити гігієнічні процедури. На мати було складено адміністративний протокол ст. 184 КУпАП. 
29.01.2026 року до Голосіївського управління поліції надійшло аналогічне звернення, щодо гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка вже другий день поспіль перебуває разом із малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на руках у холі ЖК «РАRК АVENUE». Зі слів заявника, жінка належним чином не здійснює догляд за дитиною, умови перебування мають ознаки неналежних для проживання, систематичне годування дитини відсутнє; за весь час перебування заявником зафіксовано лише декілька випадків годування дитини шоколадом. Іншого належного догляду за дитиною не спостерігалося. Також зафіксовано в дитини ознаки простуди, а саме: кашель та нежить. Одяг матері та дитини не відповідав сезонним і погодним умовам. Нігті на руках були довгі, не підстрижені, волосся - занедбане, неохайне, тривалий час не підстригалося. Загальний зовнішній вигляд дитини свідчив про неналежне виконання матір`ю батьківських обов`язків щодо забезпечення належних умов догляду за дитиною. 
Враховуючи вищевикладену інформацію вбачається, що громадянка протягом тривалого часу не має постійного місця проживання, переміщується територією м. Києва та перебуває у пошуках тимчасового нічлігу, не забезпечена стабільними побутовими умовами, що унеможливлює надання дитині належного догляду, харчування, одягу та безпечних умов проживання...»
З Акту проведення оцінки рівня безпеки малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 26.01.2026 р. представниками Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, Голосіївського УП ГУНП ум. Києві та іншими уповноваженими спеціалістами, в зв`язку з надходженням повідомлення щодо перебування малолітньої дитини ОСОБА_2 в неналежних умовах проживання, встановлено, що дитина на момент з`ясування обставин, мала ознаки гострого распіраторного захворювання (кашель, нежить), при цьому перебувала з його матір`ю в фойє готелю. Зі слів працівників готелю вбачається, що матір з дитиною протягом близько двох діб мешкали в холі готелю на диванчику. При спілкуванні з матір`ю, остання не змогла зазначити адресу її проживання з дитиною, на запитання, що вона робить в готелі не відповіла, проявляла агресію та поводилась неадекватно, внаслідок чого була примусово госпіталізована швидкою допомогою до ГМО «Психіатрія». З урахування вказаних обставин вищевказаним складом комісії прийнято рішення про вжиття невідкладних заходів до забезпечення безпеки дитини ОСОБА_2 та направлення його до закладу охорони здоров`я.
На підставі розпорядження голови Голосіївської районної в м. Києві Державної адміністрації від 02.02.2026 р., з посиланням на існування безпосередньої загрози для життя та здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації негайно відібрано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в матері ОСОБА_19 та тимчасово влаштовано його до закладу соціального захисту дітей Центру соціально-психологічної реабілітації дітей №1.
Відповідно до письмових пояснень батька дитини ОСОБА_4 від 05.02.2026 р., наданих начальнику Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, та його заяви від 04.02.2026 р. на адресу цієї служби, Акту про факт передачі дитини від 05.02.2026 р., ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем, забрав 05.02.2026 р. свого малолітнього сина в «Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей №1» для спільного проживання за адресою реєстрації місця проживання дитини за адресою: АДРЕСА_4 . Зазначив, що в здійсненні виховання та догляду дитини йому допоможуть його батьки. Останні про намір здійснювати допомогу у догляді за дитиною зазначили у відповідних заявах. Родинні відносини між ОСОБА_4 та його батьками підтверджуються копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 .
З листа Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.03.2026 р., адресованого Голосіївському Управлінню поліції ГУНП у м. Києві, листа Відділу поліції №4 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 10.03.2026 р., адресованого даній службі, вбачається, 06.02.2026 року, по приїзду до м. Запоріжжя, гр. ОСОБА_4 звернув увагу, що його малолітній син ОСОБА_16 , погано себе почуває. В зв`язку з чим, 09.02.2026 року гр. ОСОБА_4 разом з сином звернувся до Запорізької обласної дитячої лікарні, де малолітньому ОСОБА_2 , було встановлено діагноз - «Отит», та останнього було влаштовано на стаціонарне лікування. Дізнавшись про місце знаходження сина, гр. ОСОБА_1 , самовільно з забрала хлопчика з лікарні та виїхала до м. Києва, за своєю попередньою адресою мешкання. Оскільки ця подія. сталася у місті Запоріжжі, Службою направлено відповідні листи до Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. За інформацією Служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та ВП №4 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області місце знаходження матері ОСОБА_1 та дитини ОСОБА_2 на сьогоднішній день невідоме, зв`язку з нею немає, родина вважає, що жінка з дитиною повернулася до Києва. У зв`язку з чим дана служба просить вжити заходів щодо встановлення місця перебування дитини, оскільки перебування малолітнього з матір`ю  ОСОБА_1 може нести загрозу для його життя та здоров`я. Також підставами для швидкого реагування є наявність факту, що дитина на час, коли її забрала матір перебувала в медичному закладі і поведінка матері не може гарантувати безпеку саме в частині забезпечення належного догляду та лікування. 
Відповідно до листа Голосіївського Управління поліції ГУНП у м. Києві від 21.04.2026 р., адресованого Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що на виконання листа повідомлено, що були здійснені заходи для встановлення місця знаходження ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: було здійснено виїзд 20.04.2026 року об 11:00 год. за адресою: АДРЕСА_7 , та встановлено, що ОСОБА_1 з сином проживають в них, піднявшись на 3 поверх встановили, що дитина знаходилась сама без нагляду матері, зі слів сусіда, мати годину тому пішла у невідомому напрямку. Зайшовши до квартири, дитина перебувала сама, відчинене вікно, включений обігрівач та поверх нього був верхній одяг, на столі перебували у вільному доступу до дитини ніж та сірники. В подальшому працівниками служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації було вилучено дитину ОСОБА_20 . 
Про періодичне залишення ОСОБА_21 свого малолітнього сина без нагляду також повідомлено службу у справах дітей Голосіївського Управління поліції ГУНП у м. Києві в письмових поясненнях наглядача будинку за адресою: АДРЕСА_7 .
На підставі розпорядження голови Голосіївської районної в м. Києві Державної адміністрації від 24.04.2026 р., з посиланням на існування безпосередньої загрози для життя та здоров`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , службою у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації негайно відібрано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в матері ОСОБА_19 та тимчасово влаштовано його до закладу соціального захисту дітей - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З повідомлень останнього від 24.04.2026 р., адресованих Службі у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, вбачається, що матір дитини ОСОБА_19 систематично приходила до Центру, поводилась агресивно та влаштовувала скандали, чим заважала працівникам Центру виконувати свої посадові обов`язки, про що також зазначено в пояснювальних записках працівників даного закладу. 
Висновком Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.06.2026 р. №100-8633, визнано за доцільне відібрання дитини ОСОБА_2 , у матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без позбавлення батьківських прав з метою запобігання тяжких наслідків для життя та здоров`я дитини, які можуть настати внаслідок бездіяльності матері щодо забезпечення належних умов проживання для свого сина, його розвитку та належного догляду. Також надано акт обстеження умов проживання дідуся та бабусі малолітнього ОСОБА_2 – ОСОБА_18 та ОСОБА_17 .
На підставі ухвали слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.07.2026 р., за скаргою ОСОБА_1 , цього ж дня внесені відомості до ЄРДР про кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передаченого ч. 1 ст. 146 КК України. Відомостей про результати досудового розслідування даного кримінального провадження відповідачкою не надано суду. 
Надані відповідачкою на стадії ухвалення судового рішення витяг з ЄРДР від 18.08.2026 р., талон повідомлення про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 , протокол допиту відповідачки в якості потерпілого від 25.08.2026 р., суд з урахуванням положень ст.83 ЦПК України не приймає до розгляду, оскільки дані докази подані поза межами строку їх подання, передбаченого ст. 83 ЦПК України, при цьому клопотання про поновлення даного процесуального строку із зазначенням поважних причин їх несвоєчаногого подання нею не заявлялося. Крім того, копії даних доказів не були заздалегідь направлені інших учасникам справи, що не відповідає вимогам ст. 83 ЦПК України.
У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частин першої, п`ятої статті 5 СК України держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України.
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до частин першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно з частиною першою статті 14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.
У частині сьомій статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.
У частинах першій, другій та четвертій статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктами 2-5 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Відповідно до частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. З таким позовом до суду має право звернутися прокурор (частина друга статті 170 СК України).
Згідно з частиною першою статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).
Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Розпорядження про встановлення опіки слід розглядати як тимчасовий захід, який підлягає припиненню, щойно це дозволятимуть обставини. Будь-які заходи щодо тимчасового влаштування дитини повинні узгоджуватися з кінцевою метою - возз`єднання дитини з батьками, якщо це відповідає її найкращим інтересам. Позитивний обов`язок держави щодо сприяння возз`єднанню сім`ї з плином часу посилюється та має реалізовуватися з урахуванням принципу забезпечення найкращих інтересів дитини (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 24 січня 2018 року у справі «Achim v. Romania» («Ахім проти Румунії»), заява № 45959/11, § 113).
У зазначеній справі ЄСПЛ встановив, що перед передачею дітей під опіку соціальні служби здійснювали спостереження за сім`єю, надавали батькам рекомендації щодо покращення умов проживання та виховання дітей, вживали заходів для підтримання контактів і сприяли покращенню матеріального становища та батьківських навичок заявників. Суд дійшов висновку, що тимчасове влаштування дітей ґрунтувалося на доречних і достатніх підставах, переслідувало легітимну мету захисту прав і інтересів дітей та не порушувало статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення батьківських прав є тимчасовим заходом, який за своєю правовою природою відрізняється від позбавлення батьківських прав, що має безстроковий характер. У разі усунення причин, які перешкоджали належному виконанню батьківських обов`язків, суд за заявою батьків може ухвалити рішення про повернення дитини, керуючись її найкращими інтересами (постанова Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі № 308/12188/18).
Негайне відібрання дитини органом опіки та піклування застосовується як винятковий тимчасовий захід на час усунення причин, що створюють реальну та безпосередню загрозу життю або здоров`ю дитини. Обов`язок доведення наявності такої загрози покладається на орган опіки та піклування.
Вищевказані правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 16 березня 2026 року у справі № 932/6825/24.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
З досліджених судом доказів вбчається, що службою у справах дітей – позивачем у справі двічі було негайно вилучено малолітнього ОСОБА_2 , 2021 р.н., у матері – відповідачки у справі, оскільки остання допускала бездіяльність щодо забезпечення належних та безпечних умов для дитини, отримання нею належного догляду від матері та лікування. Зокрема, коли дитина за станом здоров`я була госпіталізована до лікарні, матір дитини, яка не має постійного місця проживання та належних умов для проживання та розвитку дитини, попри можливість тяжких наслідків для дитини у разі неотримання належного лікування, самовільно забрала малолітнього сина з лікарні та повезла в невідомому напрямку не повідомивши місце свого перебування та дитини ні батьку дитини, ні службу у справах дітей, попри діюче розпорядження органу опіки та піклування про відібрання в неї дитини та передання під опіку батьку. Коли в результаті вжитих спільних заходів службами у справах дітей м. Києва та органів поліції Києва було встановлено місце тимчасово проживання відповідачки, даними органами виявлено знову порушення відповідачкою прав свого сина на безпечні умови життя, зокрема п`ятирічна дитина виявлена сама вдома без батьківського нагладу, в умовах воєнного стану в Україні та систематичних загроз балістичних обстрілів в м. Києві, при цьому в квартирі знаходились небезпечні для здоровя та життя дитини предмети (ніж, сірники, був включений нагрівач тощо), якими дитина у звязку з відсутнію належного за нею нагляду з боку матері могла спричинити собі шкоду. З досліджених судом доказів вбачається, що малолітній ОСОБА_16 не розмовляє належним чином відповідно до свого віку. При цьому відповідачка як мама не вжила заходів задля медичного чи психологічного обстеження дитини з даного приводу. Відповідачка відмовилась від отримання соціальних послуг, при цьому за час розгляду справи не змінила свого ставлення до батьківських обов`язків та не здійснила заходів задля забезпечення належних умов проживання та виховання свого сина. Так, належно підтверджених відомостей щодо її працевлаштування чи безробіття відповідачка не нанадала суду. При цьому зазначила, що її рівень доходу є достатнім і дозволяє винаймати дорого вартісне житло. Запитання учасників справи щодо її джерел доходів, актуального місця проживання відповідачка проігнорувала. Відповідачка послалась на не відповідність заявлених позивачем обставин дійсності, при цьому належних, допустимих та достовірних доказів, які б спростовували дані обставини, суду не надала. Посилання відповідачки щодо викрадення у неї службами у справах малолітнього сина спростовуються доказами у справі, з яких вбачаєься, що дитина ОСОБА_16 вилучався у матері, в звязку з існуванням загрози для життя та здоров`я дитини на підставі відповідних розпоряджень органу опіки та піклування, які є чинними, та незаконними в судовому порядку не визнавалися.
Встановлені судом обставини, небажання матері за час розгляду цієї справи змінити свою поведінку щодо своїх батьківських обов`язків зі створення безпечних умов для проживання дитини, відсутність постійного чи тимчасового місця проживання у відповідачки з належними умовами для виховання та розвитку дитини, настання холодних сезонів в Україні, свідчать про наявність і наразі реального ризику заподіяння шкоди дитині у разі її подальшого перебування з матір`ю та наявність підстав для тимчасового відібрання дитини у відповідачки на час усунення нею обставин, що стали підставою для відібрання малолітнього сина. 
Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що, відповідно до вимог ст. 170 СК України, якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд, за заявою матері може постановити рішення про повернення їй її дитину.
Відібрання дитини становить втручання у право батьків на повагу до сімейного життя, гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Проте з огляду на встановлені судами обставини таке втручання відповідало вимогам пункту 2 статті 8 Конвенції, переслідувало легітимну мету захисту прав дитини, було необхідним у демократичному суспільстві та пропорційним поставленій меті.
Згідно зі статтею 170 СК України у разі відібрання дитини вона передається другому з батьків, бабі, дідові або іншим родичам - за їх бажанням, а за відсутності такої можливості - органу опіки та піклування. Положення частин четвертої та п`ятої статті 167 СК України встановлюють пріоритетність передання дитини близьким родичам.
Під час розгляду справи її учасниками заявлена обставина, що наразі малолітній ОСОБА_16 тимчасово влаштований до родини бабусі та дідуся по лінії батька, при цьому відповідного розпорядження чи наказу органу опіки та піклування суду не надавалося. Батько дитини - ОСОБА_4 в своїх заявах по суті, посилаючись на проходження ним військової служби в ЗСУ, клопотав про передачу його сина на виховання його батькам ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , у разі задоволення позовних вимог про відібрання дитини. При цьому заяв безпосередньо від ОСОБА_17 та ОСОБА_18 про передання їм на виховання їх онука ОСОБА_2 на час відібрання дитини, до суду не надходили. Також позивач не звертався до суду із заявами про залишення позовних вимог щодо покладення соціально-правового захисту малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради - за місцем його зареєстрованого проживання: АДРЕСА_4 , без розгляду чи відмови від цих позовних вимог.
Згідно з п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. 
У зв`язку з чим, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки належить стягнути в дохід держави судовий збір за пред`явлені немайнові вимоги юридичною особою в сумі 3328,00 грн.
Керуючись ст. ст. 19, 164, 166, 170 СК України, ст .ст. 12, 13, 81, ст. 141, ст. ст. 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, - 

В И Р І Ш И В:
Позов Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, як органу опіки та піклування, Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, які діють в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_4 , Служба (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав, - задовольнити.
Відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без позбавлення батьківських прав. 
Покласти здійснення соціально-правового захисту малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на Службу (управління) у справах дітей Запорізької міської ради.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 3328,00 грн. 
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення виготовлено 15.09.2026 року.

Суддя Комунарського районного суду 
м. Запоріжжя      І.Й. Наумова