ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2026 року 
м. Київ

cправа № 922/1242/23 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Булгакової І.В. (головуючої), Бенедисюка І.М. та Малашенкової Т.М.,

за участю секретаря судового засідання Ксензової Г.Є.,

представників учасників справи:
Акціонерного товариства "Харківобленерго" - Квіцінська А.І., адвокат (довіреність від 15.12.2025 №01-17/10773),
Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авіатор-51" - не з`явились,
розглянув у відкритому судовому засіданні 
касаційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" (далі - Товариство)
на постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 (колегія суддів у складі: головуюча суддя Демідова П.В., судді: Крестьянінов О.О., Мартюхіна Н.О.)

у справі № 922/1242/23

за позовом Товариства 
до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Авіатор-51" (далі - Об`єднання)
про визнання договору укладеним, 

та зустрічним позовом Об`єднання 
до Товариства 
про визнання договору укладеним.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст первісних і зустрічних позовних вимог

Товариство (первісний позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Об`єднання про визнання Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 742/14994 (далі - Договір) укладеним, а саме додатку № 3 до Договору в редакції, запропонованій Товариством (з урахуванням ухвали Господарського суду Харківської області від 10.08.2023 про закриття провадження в частині первісних позовних вимог).

Об`єднання (первісний відповідач) звернулося до Господарського суду Харківської області із зустрічним позовом до Товариства про визнання Договору укладеним з додатком № 3.1, редакція якого наведена у прохальній частині зустрічної позовної заяви (з урахуванням ухвали Господарського суду Харківської області від 10.08.2023 про закриття провадження в частині зустрічних позовних вимог та заяви про зміну предмета зустрічного позову).

Короткий зміст судових рішень

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 у справі № 922/1242/23, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2023, первісний позов задоволено повністю; визнано Договір укладеним в редакції, запропонованій первісним позивачем, яка викладена у резолютивній частині рішення; у задоволенні зустрічного позову - відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 10.04.2024 постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.11.2023 та рішення Господарського суду Харківської області від 14.09.2023 у справі № 922/1242/23 скасовано; справу № 922/1242/23 направлено на новий розгляд в суд першої інстанції.

За результатами нового розгляду справи рішенням Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 у справі № 922/1242/23 (суддя Буракова А.М.) первісний позов задоволено; визнано Договір укладеним в редакції, запропонованій первісним позивачем; стягнуто з Об`єднання на користь Товариства судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та витрати пов`язані із проведенням експертизи у розмірі 124 951,20 грн; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Місцевий господарський суд врахував висновок експертів № 5502/5503 за результатами проведення комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи у справі № 922/1242/23 від 02.12.2025, з огляду на що дійшов висновку про те, що електроенергія (як товар) змінює власника саме у точці розподілу межі балансової належності, яка у цьому випадку розташована на болтовому з`єднанні КЛ-0,4 кВ ЛВРП в ТП-475 ДОС 51,81 0,115 км та вводного комутаційного апарата в вводно-розподільчому пристрою споживача, що спростовує висновки Об`єднання про те, що межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності у багатоквартирному будинку встановлюється між власником вузла обліку та споживачем - на відхідних клемах вузла вимірювання (пп.4) п.2.2.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ). Суд зауважив, що запропонована первісним позивачем редакція додатку № 3 до Договору відповідає нормам чинного законодавства у сфері електроенергетики, а також не суперечить умовам Договору, який є діючим на теперішній час, проектним рішенням та схемі підключення електроустановок у житловому будинку, який є спільною сумісною власністю співвласників Об`єднання, оскільки додаток № 3 до Договору, містить відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання, відомості для розрахунку та складення балансу електричної енергії в технологічних мережах до яких приєднані електроустановки інших учасників ринку, а також містить алгоритм розрахунку усіх складових балансу електричної енергії з використанням даних засобів обліку, встановлених у точках вимірювання, що є необхідним для здійснення обрахунку обсягу електричної енергії спожитої Об`єднанням. Стосовно вимог за зустрічним позовом суд зазначив, що матеріалами справи підтверджується приєднання первісного відповідача до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, який оприлюднений на сайті Товариства та погодження з його умовами саме в цій редакції, а не в редакції протоколу розбіжностей, наданого ним 13.03.2023 після чотирьох років з дня укладання Договору. Суд наголосив, що складання протоколу розбіжностей не може бути застосовано до договорів, складання яких передбачено статтями 633, 634 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) з урахуванням того, що ПРРЕЕ не передбачають можливості складання протоколу розбіжностей. Суд першої інстанції зазначив, що додаток № 3.1 до Договору містить відомості про розрахункові засоби технічного обліку активної та реактивної електричної енергії, що суперечать додатку № 7 до Договору, оскільки містять відомості лише про один пристрій комерційного обліку № 556539 (EIC-62Z1760792546656) та вказаний додаток не містить відомості для розрахунку та складення балансу електричної енергії в технологічних мережах до яких приєднані електроустановки інших учасників ринку, а також алгоритму розрахунку усіх складових балансу електричної енергії з використанням даних засобів обліку, встановлених у точках вимірювання. Суд зауважив, що додатком № 18 "Точка продажу електричної енергії ОСББ "Авіатор-51" до договору про постачання електричної енергії від 22.03.2018 № 742/14994, який підписано сторонами, погоджено лише одну точку продажу та визначено, що вона встановлена на межі балансової належності між Товариством та Об`єднанням, а саме лічильник 8805208 - загальнобудинковий облік житлового будинку, що узгоджується з технічними даними, що містяться у додатку № 6 та № 7 до Договору споживача та положеннями пункту 2.2.5 ПРРЕЕ. Щодо посилань Об`єднання, що воно не має у власності технологічних мереж і не є користувачем таких мереж, суд зазначив, що в силу положень законодавства Об`єднання є управителем спільного сумісного майна всіх співвласників житлового будинку та здійснює утримання внутрішньо-будинкових електричних мереж, а також несе експлуатаційну відповідальність за вказані електромережі, що узгоджується з технічними даними, що містяться у додатку № 6 та № 7 до Договору та положеннями пункту 2.2.5 ПРРЕЕ.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 у справі № 922/1242/23 скасовано; у задоволенні первісного позову відмовлено; зустрічний позов задоволено частково; визнано укладеним додаток № 3.1 до Договору на умовах договору про постачання електричної енергії від 22.02.2018 № 742/14994 (дата підписання паперової форми Договору 10.03.2023) в редакції, зазначеній в резолютивній частині цієї постанови.

Суд апеляційної інстанції виснував, що підписання сторонами додатків № 6 та № 7 не призводить до автоматичного визначення первісного відповідача особою, якій на праві власності/користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії. Також суд встановив, що обсяг спожитої електроенергії, зменшений на обсяг електроенергії, спожитої іншими споживачами, який буде розраховуватися для первісного відповідача до точки його обліку фактично буде включати тариф на розподіл електричної енергії, який, як вказувало Об`єднання, вже включений у тариф для населення (власників квартир цього багатоквартирного будинку), адже їх лічильники встановлені після лічильника (ЕІС-код 62Z2675053447534 - загальнобудинковий), який Товариство використовує як розрахунковий. Суд, враховуючи паралельне підключення електроустановок побутових споживачів мешканців будинку та електроустановок первісного відповідача як колективного побутового споживача електричної енергії для потреб утримання будинку, до кожної з яких Товариство здійснює розподіл електричної енергії, виснував, що мешканці будинку не є субспоживачами первісного відповідача у розумінні, визначення терміну субспоживач, наведеного у пункті 1.1.2 ПРРЕЕ. При цьому суд встановив, що матеріали цієї справи не містять ані рішення загальних зборів про те, що Об`єднання виступає колективним споживачем послуг з розподілу, ані умов договору між первісним позивачем та первісним відповідачем щодо врегулювання відносин щодо придбання послуг розподілу в точці балансової належності та наступного розподілу первісним відповідачем електричної енергії власникам квартир. Колегія суддів апеляційного суду врахувала, що у багатоквартирному будинку споживачі мають різні точки продажу електричної енергії, переходу права власності на неї та різні тарифні групи, відповідно не можуть обліковуватися одним лічильником, у зв`язку з чим Об`єднання не повинно розраховуватися по лічильнику, який обліковує дві різні групи споживання. Об`єднання є формою управління будинком, отже, в умовах підписаних сторонами договору та додатків мешканці будинку не є субспоживачами у розумінні ПРРЕЕ, останні є споживачами, які використовують електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі окремих договорів про користування електричною енергією з електропостачальником. Щодо висновку експертів суд апеляційної інстанції зазначив, що зі змісту ухвали суду, якою призначалася судова експертиза, вбачається, що на вирішення експерту фактично було поставлено питання щодо визначення відповідальності сторін та власника мереж, а також питання компенсації наданих послуг, які за своєю суттю є суто правовими та виходять за межі його компетенції. Колегія суддів врахувала, що питання права не можуть бути предметом висновку судового експерта, у зв`язку з чим викладені в ньому висновки не можуть бути належним доказом, в підтвердження обставин, які входять в предмет доказування. Натомість суд апеляційної інстанції врахував висновки Верховного Суду, зроблені у постанові віл 10.04.2024 у цій справі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

Товариство звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 у справі № 922/1242/23 та залишити в силі рішення Господарського суду Харківської області від 12.01.2026 у цій справі. Також скаржник просить суд скасувати додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 у справі № 922/1242/23.

Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги 

Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник вказує, що судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, зокрема, пункт 4 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312, пункти 1.1.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.5, 6. 10.2.2, 10.2.3 ПРРЕЕ, статтю 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон № 2866-III), абзац третій частини другої статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (далі - Закон № 2189-VIII), статті 86, 236 ГПК України за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах.

Позиція інших учасників справи

Об`єднання подало відзив на касаційну скаргу Товариства, у якому просить суд постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 у справі № 922/1242/23 залишити без змін.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

15.11.2018 Об`єднання підписало заяву-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії.

Як вбачається з вказаної заяви-приєднання, Об`єднання приєдналося з 01.01.2019, але не раніше дати анулювання ліцензії Товариству з передачі місцевими локальними електричними мережами, до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах договору про постачання електричної енергії від 22.03.2018 № 742/14994 за особовим рахунком № 14994 бази даних абонентів постачальника за регульованим тарифом.

Як вказує Товариство, відповідно до пункту 2.1.5 ПРРЕЕ первісний відповідач надав підписану заяву-приєднання. Крім того, останній споживав електричну енергію у січні, лютому, березні 2019 року та до теперішнього часу, що підтверджується його звітами. Тобто вимоги ПРРЕЕ щодо приєднання до публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є виконаними, первісний відповідач приєднався до договору, а тому такий договір є укладеним з дати підписання заяви приєднання, а саме з 01.01.2019.

Відповідно до пункту 1.2 Типового договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії умови Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" (далі - Закон № 2019-VIII) та ПРРЕЕ, та є однаковими для всіх споживачів, що відповідає положенням статей 633, 634 ЦК України.

У пункті 12.8. Типового договору перелічені усі додатки, які є невід`ємною частиною договору, зокрема, зазначено саме додаток № 3 відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії (точка встановлення, тип тощо).

Відповідно до пункту 12.2 Договору, усі додатки, зміни та доповнення до цього Договору оформлюються сторонами письмово в паперовій формі, підписуються уповноваженими особами обох сторін.

Якщо споживач не ініціював розірвання цього Договору протягом одного місяця з моменту оприлюднення змін та доповнень до цього договору, вважається, що споживач погодився зі змінами до договору з дати його оприлюднення на веб-сайті оператора системи (абзац третій пункту 12.2 Договору).

Первісний позивач зазначав про те, що невід`ємною частиною Договору є, зокрема, додаток № 3 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії" та додаток № 6 Акт 542/149941 розмежування балансової належності електромереж та експлуаційної відповідальності сторін, який (додаток № 6 до договору) між сторонами було підписано під час розгляду справи. Враховуючи, що у спірних правовідносинах первісний відповідач не відмовлявся від укладення договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, на умовах договору про постачання електричної енергії, про що свідчить заява-приєднання до вказаного договору, підписана первісним відповідачем та споживав електричну енергію, а тому після спливу трьох років після укладання такого договору, надання протоколу розбіжностей не змінює цих обставин та є таким, що не відповідає чинному законодавству.

Водночас первісний відповідач зазначав, що 20.03.2023 Об`єднання отримало паперовий варіант Договору, після чого було з`ясовано, що умови отриманого Договору не відповідають умовам Договору розміщеному на сайті Товариства, а додатки, які є невід`ємною частиною договору відповідно до пункту 12.8 не були укладеними, а запропоновані - не відповідають законодавству в сфері енергетики. Умови договору про постачання електричної енергії від 22.03.2018 № 742/14994, за правилами пункту 6 ПРРЕЕ діяли виключно до укладання нового договору. Після укладання нового договору, умови про постачання електричної енергії мали б узгоджуватися в письмових додатках відповідно до пунктів 12.1, 12.2 публічного договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії. З огляду на наведене первісний відповідач підписав паперовий варіант договору з урахуванням, на його думку, вимог чинного законодавства в енергетичній сфері з Актом розбіжностей та запропонував свої варіанти додатків 3.1, 6, 7 та надав їх АТ "Харківобленерго". Проте Товариство відмовилося від підписання запропонованих редакцій додатків, що й стало підставою для звернення до суду із зустрічною позовною заявою.

Суд першої інстанції постановив ухвалу від 10.08.2023, в якій, зокрема, закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в частинах: за первісним позовом Товариства до Об`єднання в частині позовних вимог про визнання укладеним додатку № 6 до Договору, який є актом № 542/149941 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін та додатку № 7 до Договору, який є однолінійною схемою (схема електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання); за зустрічним позовом Об`єднання до Товариства в частині позовних вимог про визнання укладеним Договору в редакції, розміщеній на сайті Товариства; додатку № 6 до Договору, який є актом № 542/149941 розмежування балансової належності електромереж та експлуатаційної відповідальності сторін; додатку №7 до Договору, який є однолінійною схемою (схема електропостачання споживача із зазначенням ліній, що живлять електроустановки споживача, і точок їх приєднання); прийняв до розгляду заяву Об`єднання про зміну предмета позову та продовжив розгляд цього спору з урахуванням вказаної заяви.

Під час нового розгляду справи Товариство звернулося до місцевого господарського суду з клопотанням про призначення судової комплексної електротехнічної та економічної експертизи у справі, яке ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.06.2024 було задоволено. Суд призначив у справі № 922/1242/23 судову комплексну електротехнічну та економічну експертизу, проведення якої доручив Національному науковому центру "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса", на вирішення якої поставив наступні питання:
1) чи відповідає схема електроустановки, узгоджена обома сторонами у додатку № 6 в частині межі балансової належності та додатку № 7 до договору споживача про надання послуг з розподілу в частині встановлення точки вимірювання для проведення комерційних розрахунків наявній схемі житлового будинку?
2) чи дозволяє існуюча схема комерційного обліку складати баланс електричної енергії по багатоквартирному будинку за адресою: м. Чугуїв, мкр. Авіатор, б. 51 для комерційних розрахунків, а саме визначати обсяги спожитої електричної енергії окремо на побутові потреби власників житлових приміщень та функціонування спільного майна власників житлових приміщень?
3) виходячи з наведеної схеми комерційного обліку, чи можна дійти висновку, про те, що загальним лічильником за точкою обліку Еіс-код 62Z2675053447534 обліковується електрична енергія, яка споживається усією електричною інженерною системою зазначеного багатоквартирного будинку, та струмоприймачами житлових приміщень?
4) який алгоритм визначення обсягу електричної енергії спожитої співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Чугуїв, мкр. Авіатор, б. 51 (у формі об`єднання) на функціонування спільного майна, враховуючи наведену схему електропостачання?
5) визначити точку розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та власниками квартир багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Чугуїв, м-р Авіатор, б. 51?
6) враховуючи відповіді на попередні питання, чи отримує Товариство компенсацію за надані послуги з розподілу електричної енергії окремо з кожного побутового споживача та окремо за надані послуги з розподілу електричної енергії відповідно до умов договору - Споживачу Об`єднання?

Висновком експертів № 5502/5503 за результатами проведення комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи у господарській справі № 922/1242/23 від 02.12.2025 було встановлено наступне:
1) фактична схема електроустановки Об`єднання відповідає узгодженим сторонами справи "Схемі електроустановки та точки розподілу мереж" у додатку № 6 до Договору в частині межі балансової належності та "Розрахунковій схемі" у додатку № 7 до Договору в частині встановлення точки вимірювання (точка підключення лічильників електричної енергії) для проведення комерційних розрахунків;
2) існуюча схема комерційного обліку електричної енергії дозволяє складати баланс електричної енергії для комерційних розрахунків багатоквартирного будинку за адресою м. Чугуїв, мкр. Авіатор, буд. 51, а саме дозволяє визначати обсяги спожитої електричної енергії окремо на індивідуальні побутові потреби власників житлових приміщень та функціонування спільного майна власників житлових приміщень;
3) зі схеми комерційного обліку - "Розрахункової схеми" додатку № 7 Договору виходить, що електрична енергія, яка обліковується електролічильником з ЕІС кодом 62Z2675053447534, встановленим на межі балансової належності в точці вимірювання, споживається усією електричною інженерною системою житлового будинку, в тому числі і струмоприймачами житлових приміщень;
4) точка розподілу електричної енергії між оператором системи розподілу та власниками квартир, які є співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: м. Чугуїв, мкр. Авіатор, буд. 51, співпадає з межею балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін та визначена у додатку № 6 до Договору, а саме: на болтовому з`єднанні КЛ 0,4 кВ ТП-475 ДОС 51,81 0,115 км та ввідного комутаційного апарата у ввідно-розподільчому пристрої споживача;
5) враховуючи наявну схему електропостачання, алгоритм визначення обсягу електричної енергії спожитої співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: м. Чугуїв, мкр. Авіатор, 51 (у формі об`єднання співвласників) наступний: обсяг електричної енергії спожитої на функціонування спільного майна дорівнює різниці між обсягом спожитої електричної енергії визначеним за даними лічильника, встановленого на межі балансової належності з ЕІС кодом 62Z2675053447534 та сумою обсягів електричної енергії спожитих на індивідуальні побутові потреби власників житлових приміщень (визначених за даними "індивідуальних" лічильників);
6) в обсязі наданих на дослідження документів, в межах компетенції судового експерта-економіста, визначити чи отримує Товариство компенсацію за надані послуги з розподілу електричної енергії окремо з кожного побутового споживача та окремо за надані послуги з розподілу електричної енергії відповідно до умов Договору - Споживачу Об`єднанню, з урахуванням відповіді на попередні питання, не надається за можливе з причин, наведених в дослідницькій частині висновку експерта.

Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2026 для розгляду касаційної скарги у справі № 922/1242/23 визначено колегію суддів у складі: Булгакова І.В. (головуюча), Власов Ю.Л., Малашенкова Т.М.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 25.05.2026 № 32.2-01/707 призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 922/1242/23 у зв`язку з відпусткою судді Власова Ю.Л.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.05.2026 справу № 922/1242/23 передано на розгляд колегії суддів Касаційного господарського суду у складі: Булгакова І.В. (головуюча), Бенедисюк І. М., Малашенкова Т.М.

Верховний Суд ухвалою від 25.05.2026 відкрив касаційне провадження у справі № 922/1242/23 на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України та призначив розгляд касаційної скарги Товариства у відкритому судовому засіданні на 25.06.2026.

Верховний Суд ухвалою від 25.06.2026 повідомив учасників справи, що наступне судове засідання з розгляду касаційної скарги у справі № 922/1242/23 відбудеться 09.07.2026.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Нормами частини другої статті 300 ГПК України встановлені межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Джерела права та акти їх застосування. Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Предметом спору у цій справі є визнання укладеним додатку № 3 або № 3.1 до Договору в редакції позивача або відповідача за первісним позовом.

На першому розгляді цієї справи суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про задоволення первісного позову та відмову у задоволенні зустрічного, внаслідок чого був визнаний укладеним додаток № 3 до Договору в редакції, запропонованій первісним позивачем.

Скасовуючи рішення судів першої та апеляційної інстанцій, і направляючи справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 10.04.2024 у справі № 922/1242/23 зробив такі висновки та надав такі вказівки:
"5.16.Верховний Суд у постанові від 14.12.2021 у справі №922/3767/20 за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Квартальна 3" до АТ "Харківобленерго" про визнання недійсним додатку 3.1 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії ОСББ "Квартальна 3" до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 №747/19216, укладеного між сторонами, зазначив, що розрахунки за спожиту електричну енергію (комерційні розрахунки) повинні здійснюватися на підставі показань лічильника, приєднаного до електрообладнання, що знаходиться на території власника або користувача об`єкта нерухомості. Тобто розрахунки між ОСББ та товариством за спожиту електричну енергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ. До такого електрообладнання відносяться пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів, тощо.
5.17.За висновками Верховного Суду використання АТ "Харківобленерго" загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії, які містить додаток №3.1 до договору, з метою обліку спожитої ОСББ електроенергії суперечить, зокрема, пункту 2.3.2 ПРРЕЕ, пункту 5.1.10 Кодексу комерційного обліку електричної енергії; вказані у спірному додатку №3.1 до договору лічильники товариство та підприємство мають можливість використовувати як технічні (контрольні) засоби обліку з метою контролю споживання електричної енергії, аналізу втрат електричної енергії у власних електричних мережах тощо, як це передбачено Правилами.
5.18.У контексті приписів Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку", Закону України "Про житлово-комунальні послуги" та постанови Кабінету Міністрів України "Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги" від 01.06.2011 №869, Суд звертав увагу на те, що електрична енергія, яка витрачається на технічні (загальні) потреби освітлення місць загального використання, ліфти, насосні станції підкачки води та інше, входить до комунальної послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Саме за комунальну електроенергію сплачує об`єднання співвласників багатоквартирного будинку. Оплата будь-якої іншої електричної енергії, яка витрачається не на технічні цілі зазначеними законодавчими актами не передбачена.
5.19.Незважаючи на предмет спору у справі №922/3767/20, Суд вважає, що наведені у вказаній постанові висновки Верховного Суду є релевантними до спірних правовідносин, в яких підлягає з`ясуванню питання щодо використання загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії з метою обліку спожитої ОСББ електроенергії.
5.20.Висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах щодо наявності підстав для укладення додатку №3 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії" до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії викладено також у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі №922/2666/21, від 25.10.2022 у справі №922/2699/21.
5.21.Проте, суди попередніх інстанції вказаних висновків не врахували, зокрема, в контексті можливості використання загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії з метою обліку спожитої електроенергії ОСББ, розрахунки з яким, як зазначалось вище, повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ.
5.22.Посилання судів на те, що підписуючи заяву приєднання до договору, представник ОСББ "Авіатор-51" разом з додатками №6 та №7 визначився з точками комерційного обліку за об`єктом споживача та зазначив ідентифікаційний код точок розподілу 2 засобів обліку (№62Z2675053447534 та №62Z1760792546656), що фіксують обсяг електричної енергії, розподіленої на територію всього будинку (загальнобудинковий лічильник) та під`їзне освітлення, Суд вважає неприпустимими у цій ситуації, коли між сторонами очевидно існує конфлікт стосовно вказаних точок комерційного обліку, адже за вимогами позивача за первісним позовом у редакції додатку №3 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії ОСББ "Авіатор-51"", який він просить визнати укладеним, зазначено дві точки комерційного обліку, зокрема, й загальнобудинковий лічильник, в той час як в редакції додатку №3.1 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії ОСББ "Авіатор-51"", яку просить визнати укладеною позивач за зустрічним позовом, вказана одна точка комерційного обліку.
5.23.Відповідно, за наявності такого конфлікту, суди не повинні були виходити з погодження відповідачем за первісним позовом, шляхом підписання заяви приєднання до договору разом з додатками №6 та №7, двох точок комерційного обліку, а повинні були вирішити наявний між сторонами з цього приводу конфлікт, зокрема, з огляду на те, що саме позивач за первісним позовом був ініціатором позову про визнання укладеним додатку №3 " Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії ОСББ "Авіатор-51"", що не може свідчити про те, що позивач за первісним позовом вважав такі умови, а саме щодо погодження двох точок комерційного обліку, зокрема, використання загальнобудинкового лічильника з метою обліку спожитої електроенергії ОСББ, погодженими сторонами, і що його позов був спрямований лише на необхідність зафіксувати такі умови в резолютивній частині рішення суду.
5.24.Факт подачі зустрічного позову з вимогами про визнання укладеним додатку №3.1 Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії ОСББ "Авіатор-51"" із зазначенням однієї точки комерційного обліку додаткового підтверджує незгоду відповідача за первісним позовом із запропонованими позивачем за первісним позовом умовами, зокрема, щодо використання загальнобудинкового лічильника з метою обліку спожитої електроенергії ОСББ, та наявність конфлікту між сторонами з цього приводу, який суди повинні були вирішити, виходячи з норм законодавства (з урахуванням вищенаведеної релевантної практики), а не лише прийнявши сторону одного з учасників конфлікту, без будь-якої належної аргументації відхилення доводів іншої сторони в цій частині.
5.25.Не врахувавши наведену судову практику щодо неможливості використання загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії з метою обліку спожитої ОСББ електроенергії, суди попередніх інстанцій також помилково виснували, що встановлена межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, яка визначена на болтовому з`єднанні, визначена додатком №6, автоматично визначає точку розподілу, в якій електроенергія як товар змінює свого власника. Тобто, що електроенергія (як товар) змінює власника саме у точці розподілу межі балансової належності, яка у цьому випадку розташована на болтовому з`єднанні КЛ-0,4 кВ ЛВРП в ТП-475 ДОС 51,81 0,115 км та вводно комутаційному апараті в вводно-розподільчому пристрою споживача".
5.31.У постанові від 10.11.2022 у справі №922/2666/21 за первісним позовом АТ "Харківобленерго" та зустрічним позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Салтівське Шосе 264 М" про визнання укладеними додатків до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії від 26.03.2021 №735/0520, зокрема, додатку №3.1 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії", Верховний Суд зазначив, що АТ "Харківобленерго" безпідставно пов`язує балансову належність та експлуатаційну відповідальність мереж з точкою розподілу електричної енергії та точкою комерційного обліку електричної енергії.
5.32.ОСББ не є власником та користувачем цих мереж, не закуповує в точці вводу в будинок електричну енергію та не перепродає її мешканцям квартир, оскільки ОСББ не є оператором систем розподілу та постачальником електричної енергії, не має ліцензії на право перепродажу електричної енергії. Обов`язок ОСББ з ремонту та утримання у належному стані внутрішньобудинкових електричних мереж не пов`язаний із визначенням точки розподілу електричної енергії різним споживачам в будинку.
5.33.Враховуючи встановлені обставини щодо наявності оформлених ЕІС-кодів на кожну квартиру, Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду про те, що електроенергія від постачальника передається до кожної квартири в точці, на який оформлено ЕІС-код на квартиру (там же розміщені і поквартирні лічильники, які розташовані на сходових клітках будинку). Так само точка розподілу електричної енергії від постачальника до ОСББ розташована в місцях розташування точок, на які оформлені відповідні ЕІС-коди точок, та які пов`язані з лічильниками електроенергії на електрозабезпечення ліфту, лампочок освітлення місць загального користування, бойлерної та насосної станції.
5.34.Оскільки надходження електричної енергії тільки до точок вводу в будинок не забезпечує можливості отримання мешканцями квартир необхідного обсягу електричної енергії, то твердження АТ "Харківобленерго" про те, що всім мешканцям будинку електрична енергія постачається до точки вводу в будинок, Верховний Суд вважав такими, що суперечить приписам пункту 2.1.1 ПРРЕЕ, абзацом 1 якого передбачено, що результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку.
5.35.Верховний Суд звертав увагу на те, що АТ "Харківобленерго" здійснює постачання електричної енергії власникам квартир до точки вводу в кожну квартиру, тобто і після загальнобудинкових лічильників, що також узгоджується з приписами абзацу 2 пункту 2.1.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії.
5.36.Експлуатаційна відповідальність ОСББ "Салтівське Шосе, 264М" за технічний стан внутрішньобудинкових мереж на ділянці до вхідних клем вузла обліку побутового споживача не передбачає своїм наслідком використання в розрахунках показів загальнобудинкових лічильників, які відображають і споживання індивідуальних побутових споживачів, що мають окремі комерційні засоби обліку, у спосіб, що покладає на ОСББ обов`язок з оплати споживання понад обсяги споживання на технічні потреби, оскільки це не відповідає пунктам 8.2.5-8.2.7 ПРЕЕЕ щодо застосування відповідальності за можливе безоблікове споживання електричної енергії, компенсація вартості якої у такому випадку безпідставно автоматично покладатиметься на ОСББ.
5.37.У постанові від 10.11.2022 у справі №922/2666/21 Верховний Суд також акцентував увагу на тому, що розрахунки між АТ "Харківобленерго" та ОСББ "Салтівське Шосе 264М" за спожиту електроенергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у власності ОСББ "Салтівське Шосе 264М". До вказаного електрообладнання відносяться пристрої забезпечення освітлення місць загального користування, роботи ліфтів, сантехнічного обладнання тощо. Загальнобудинкові засоби обліку, які не приєднані до точки обліку одного об`єкта (електрообладнання ОСББ), а, навпаки, враховують дані щодо споживання електричної енергії з багатьох точок (квартири, місця загального користування), не можуть бути розрахунковими та використовуватися для розрахунків між АТ "Харківобленерго" та ОСББ "Салтівське Шосе 264М". Поряд з цим, зазначені загальнобудинкові лічильники можуть використовуватися як технічні для контролю обсягів споживання електроенергії на об`єкті (в будинку) в цілому.
5.38.Проте, суди попередніх інстанції вказаних висновків не врахували, зокрема, в контексті того, що у багатоквартирному будинку споживачі мають різні точки продажу електричної енергії, переходу права власності на неї та різні тарифні групи, відповідно не можуть обліковуватися одним лічильником, відповідно, що ОСББ не повинно розраховуватися по лічильнику, який обліковує дві різні групи споживання. ОСББ є формою управління будинком, отже, мешканці будинку, де створено ОСББ, не є субспоживачами у розумінні пункту 1.1.2 ПРЕЕ, останні є побутовими споживачами, які використовують електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі окремих договорів про користування електричною енергією з електропостачальником.
5.39.Наведені скаржником в контексті зазначеного доводи суди також залишили поза увагою, як і належно не встановили обставин щодо наявних у цьому багатоквартирному будинку різних типів споживачів, які мають різні точки продажу електричної енергії, переходу права власності на неї та різні тарифні групи.
5.40.Зокрема, встановлені у цій справі судами попередніх інстанцій обставини свідчать про те, що суди вважали, що електроенергія (як товар) змінює власника саме у точці розподілу межі балансової належності, яка у цьому випадку розташована на болтовому з`єднанні КЛ-0,4 кВ ЛВРП в ТП-475 ДОС 51,81 0,115 км та вводно комутаційному апараті в вводно-розподільчому пристрою споживача.
5.41.При цьому суди залишили поза увагою, що у договорі, а саме додатку №3 до договору (в редакції, запропонованій позивачем), який вони визнали укладеним, після відомостей про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії ОСББ "Авіатор-51" (№62Z2675053447534 - багатоквартирний житловий об`єкт та №62Z1760792546656 - освітлення під`їздів) зазначено, що обсяги спожитої електричної енергії споживача за точкою комерційного обліку (ЕІС-код 62Z1760792546656) враховуються в обсязі споживання точки комерційного обліку (ЕІС-код 62Z2675053447534) та не приймає участь в розрахунку балансу електроенергії, а після відомостей для розрахунку та складання балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах, до яких приєднані електроустановки інших учасників ринку вказано, що обсяги електроенергії, спожитої струмотримувачами інших споживачів, відраховуються від обсягів електричної енергії, визначених на підставі точки/точок комерційного обліку на межі балансової належності (ЕІС-код 62Z2675053447534).
5.42.Відповідно, якщо буквально розуміти вказане, вбачається, що обсяг спожитої електроенергії, зменшений на обсяг електроенергії, спожитої іншими споживачами, який буде розраховуватись для відповідача до точки його обліку фактично буде включати тариф на розподіл електричної енергії, який, як вказує скаржник, вже включений у тариф для населення (власників квартир цього багатоквартирного будинку), адже їх лічильники встановлені після лічильника (ЕІС-код 62Z2675053447534 - загальнобудинковий), який AT "Харківобленерго" використовує як розрахунковий.
5.43.Проте, суди вказаного не врахували, а фактично погодились з основними аргументами позивача за первісним позовом, без належного дослідження та встановлення обставин справи та спростування доводів скаржника в цій частині.
5.44.Також поза увагою судів залишились й інші твердження скаржника, зокрема, стосовно (1) редакції договору, який був чинний на момент виникнення спірних правовідносин та розміщувався на офіційному сайті AT "Харківобленерго"; додатку №3, який запропонований в редакції договору, який не відповідає відповідному додатку №3, розміщеному на офіційному сайті AT "Харківобленерго", копія якого наявна в матеріалах справи; (2) зміни редакції тексту договору на сайті AT "Харківобленерго" в процесі розгляду справи; (3) необхідності дослідження заяви приєднання, на яку посилались суди у своїх рішеннях, та яку, за його позицією, було отримано з порушенням пункту 4 ПРРЕЕ, а також паспорту точки розподілу, який має лічильник електроенергії, який AT "Харківобленерго" встановив як загальнобудинковий без будь-яких проектних рішень, та вважає розрахунковим".

Колегія суддів Верховного Суду зазначає, що відповідно до частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

За змістом частини першої статті 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

За результатами нового розгляду справи суд першої інстанції, враховуючи висновок експертів № 5502/5503 за результатами проведення комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи у господарській справі № 922/1242/23 від 02.12.2025, та спираючись на додаток 18, який існував в редакції попереднього договору, від редакції якого сторони відійшли шляхом підписання договору в новій редакції 10.03.2023, дійшов висновку, що додаток № 3 в запропонованій первісним позивачем редакції, містить всі необхідні елементи передбачені пунктами 2.1.14, 2.1.15, 2.3.3 ПРРЕЕ та містить всі необхідні первинні дані як для розрахунку та складення Об`єднанню балансу так і алгоритм розрахунку усіх складових балансу електричної енергії з використанням цих засобів обліку, встановлених у точках вимірювання, з урахуванням того, що електроенергія (як товар) змінює власника саме у точці розподілу межі балансової належності, яка у цьому випадку розташована на болтовому з`єднанні КЛ-0,4 кВ ЛВРП в ТП-475 ДОС 51,81 0,115 км, та вводного комутаційного апарата в вводно-розподільчому пристрою споживача відповідальність за який несе відповідач за первісним позовом.

В свою чергу суд апеляційної інстанції, враховуючи вказівки, надані Верховним Судом, дійшов протилежного висновку, що стало підставою для скасування рішення місцевого господарського суду та прийняття нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову та часткове задоволення зустрічного. Суд апеляційної інстанції визнав укладеним додаток № 3.1 до Договору на умовах договору про постачання електричної енергії від 22.02.2018 № 742/14994 (дата підписання паперової форми Договору 10.03.2023) в редакції, зазначеній у резолютивній частині постанови.

Не погоджуючись із висновками суду апеляційної інстанції, скаржник стверджує, що постанова суду апеляційної інстанції прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а Верховним Судом не сформульовано висновків щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах.

Касаційне провадження у цій справі відкрито на підставі пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Також Верховний Суд наголошує, що переглядаючи справу в касаційному порядку, він виконує функцію "суду права", а не "факту", отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.

Верховний Суд позбавлений права самостійно досліджувати, перевіряти та переоцінювати докази, самостійно встановлювати по-новому фактичні обставини справи, певні факти або їх відсутність.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Щодо підстави касаційного оскарження за пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України 

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію відносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Товариство зазначає, що судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної постанови неправильно застосовано норми матеріального та порушено норми процесуального права, зокрема, пункт 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, пункти 1.1.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.5, 6. 10.2.2, 10.2.3 ПРРЕЕ, статтю 22 Закону № 2866-III, абзац третій частини другої статті 14 Закону № 2189-VIII, статті 86, 236 ГПК України за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права у подібних правовідносинах.

З матеріалів справи суд апеляційної інстанції встановив, що первісний позивач, посилаючись на додатки № 6 та № 7 до Договору вказує на межу балансової належності електричних мереж та установок в точці з`єднання проводів відгалуження з внутрішньобудинковими мережами. За змістом зазначених додатків оператор несе відповідальність за ПЛ 0,4 кВ ТП-0475 Л-6, опору № 70, відгалуження від цієї опори до перших ізоляторів на будівлі. Відповідач несе відповідальність за електричні мережі після з`єднання проводів відгалуження з внутрішньобудинковими мережами, ввідно-розподільчий пристрій внутрішньобудинковий електромережи. На схемах в зазначених додатках визначена межа розподілу балансової належності.

В матеріалах справи містяться два додатки № 2 до договору № 742/14994 "Паспорт точки розподілу електричної енергії", підписані представником Товариства, один з яких стосується об`єкту - освітлення під`їздів ЕІС-код комерційного обліку 62Z1760792546656, другий стосується об`єкту загальнобудинкового обліку житлового будинку ЕІС-код комерційного обліку 62Z2675053447534.

Згідно з пунктом 1.1.2 ПРРЕЕ: межа балансової належності це точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або користування; межа експлуатаційної відповідальності це точка розділу електричної мережі за ознакою договірних зобов`язань з експлуатації тих чи інших її ділянок або елементів, яка встановлюється за згодою сторін. За відсутності такої згоди межа експлуатаційної відповідальності збігається з межею балансової належності.

Отже, апеляційний суд виснував, що, підписуючи додатки № 6 та № 7 сторони визначили межу балансової належності електричних мереж.

В свою чергу точка комерційного обліку - це точка на комерційній межі розподілу електричної мережі або умовна точка, в якій відбувається зміна власника електричної енергії і до якої відносяться дані комерційного обліку електричної енергії, що використовуються для розрахунків на ринку електричної енергії. Наскільки це можливо, точка комерційного обліку повинна збігатися з точкою вимірювання.

За змістом пункту 1.2.1 Кодексу комерційного обліку електричної енергії (далі - ККОЕЕ), комерційна межа - це одна або сукупність точок комерційного обліку, що обмежують область або площадку комерційного обліку. Комерційна межа вказується в договорі та, зазвичай, збігається з межею між суміжними областями/площадками комерційного обліку, межею балансової належності або межею експлуатаційної відповідальності.

Таким чином, суд встановив, що між сторонами існує спір щодо комерційної межі, яка повинна бути встановлена в договорі. Як зазначено вище комерційна межа зазвичай (за змістом значення слова - "як правило"), а отже не обов`язково, збігається з межею між суміжними областями/площадками комерційного обліку, межею балансової належності або межею експлуатаційної відповідальності.

Тому у кожному конкретному випадку слід виходити з характеру відносин, сталої судової практики у подібних правовідносинах тощо.

Отже, повертаючись до структури комерційної мережі, яка складається з точок комерційного обліку, суд апеляційної інстанції зазначив, що точка комерційного обліку - це точка на комерційній межі розподілу електричної мережі або умовна точка, в якій відбувається зміна власника електричної енергії і до якої відносяться дані комерційного обліку електричної енергії, що використовуються для розрахунків на ринку електричної енергії. Наскільки це можливо, точка комерційного обліку повинна збігатися з точкою вимірювання (пункт 1.1.2 ПРРЕЕ). Точка вимірювання - це фізична точка (точка підключення лічильника електричної енергії прямого включення, а у разі застосування вимірювальних трансформаторів - точка підключення високовольтної обмотки трансформатора струму) на електричній мережі, в якій вимірюються фізичні параметри електричної енергії (її якісні параметри та рівні електричної потужності) та/або обсягу перетікань електричної енергії.

Згідно з ПРРЕЕ та ККОЕЕ власником електричних мереж є юридична або фізична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії, або юридична особа, якій на праві власності або користування належать електроустановки, призначені для передачі електричної енергії, в свою чергу основним споживачем є споживач та/або власник електричних мереж, який не є оператором системи, електричні мережі якого використовуються оператором системи для транспортування електричної енергії іншим споживачам та/або для транспортування електричної енергії в мережі оператора системи.

Апеляційний суд зауважив, що підписання сторонами додатків № 6 та № 7 не призводить до автоматичного визначення Об`єднання особою, якій на праві власності/користування належать електроустановки, призначені для розподілу електричної енергії. За змістом статті 5 Закону № 2866-III майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що в матеріалах справи відсутні належні докази, які б свідчили про належність електричних мереж первісному відповідачу.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 1.2.4. ПРРЕЕ точка розподілу (передачі) електричної енергії споживачу установлюється на межі балансової належності його електроустановок і Оператор системи покриває всі витрати, пов`язані з транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, а також має право на відшкодування всіх витрат, пов`язаних із транспортуванням електричної енергії в точку розподілу (передачі) електричної енергії, за рахунок тарифу на розподіл (передачу) електричної енергії.

Приписами абзацу другого пункту 2.1.1 ПРРЕЕ визначено, що на підставі договорів про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, що укладаються відповідно до цих Правил, оператор системи передачі згідно з Кодексом системи передачі та оператори систем розподілу згідно з Кодексом систем розподілу здійснюють, відповідно, передачу та розподіл електричної енергії на роздрібному ринку в точку розподілу до електроустановки споживача.

З матеріалів справи вбачається, що в багатоквартирному будинку за адресою: 63501, Харківська область, м. Чугуїв, м-н Авіатор, 51 встановлено три типи лічильників, а саме: загальнобудинковий, на освітлення місць загального користування та поквартирні лічильники, розміщені на сходових клітинах.

Сторони не заперечують того факту, що електрична енергія мешканцям квартир багатоквартирного будинку постачається на підставі індивідуальних договорів з кожним власником квартири.

До матеріалів справи сторони надали додаток 3.3, який підписаний тільки з боку позивача за первісним позовом, в якому останній власників квартир визначив як субспоживачів. При цьому відповідно до пункту 2.1.14 ПРРЕЕ у разі укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи та споживачем (основним споживачем), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших учасників роздрібного ринку (субспоживачів або операторів системи), додатками до нього визначаються такі умови: відомості про приєднані електроустановки інших учасників та їх власників та паспорти точок розподілу/передачі цих учасників роздрібного ринку; обсяги транспортування електричної енергії в електричні мережі інших учасників роздрібного ринку; порядок припинення, обмеження електропостачання субспоживачів у передбачених цими Правилами випадках; порядок розрахунку витрат електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача), пов`язаних із транспортуванням електричної енергії в електроустановки інших учасників роздрібного ринку; порядок розрахунку та складання балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача).

Пропонуючи нову форму договору та додатки до нього (10.03.2023), суб`єкт, який є професійним на роздрібному ринку електричної енергії - первісний позивач, ухиляється від врегулювання відносин з первісним відповідачем належним чином, покладаючи відповідальність на останнього лише на підставі визначення в додатках № 6 та № 7 балансової належності електричних мереж, які він сам сформував.

Приховуючи свою непрофесійну поведінку, в межах розгляду справи в суді першої інстанції, первісний позивач в прохальній частині позову наводить нову редакцію додатку № 3.1, яку не надавав первісному відповідачеві до подачі позову, в якому взагалі не визначений статус побутових споживачів-власників квартир, а лише встановлює відповідальність первісного відповідача за збереження приладів обліку (електролічильників). Також суд зазначив, що первісний позивач заявив клопотання про призначення експертизи, висновки якої базуються на матеріалах справи та не мають характеру спеціальних знань, а стосуються виключно професійної діяльності позивача.

У матеріалах справи міститься копія заяви - приєднання до договору № 51263 від 11.05.2023 споживача ОСОБА_1. (кв. АДРЕСА_1 ), достовірність якої не спростована первісним позивачем, згідно якої, точкою комерційного обліку за об`єктом споживача між ним та Товариством є точка ЕІС 62Z5135322197581. Отже, точкою, в якій відбувається зміна власника електричної енергії від Товариства до вказаної фізичної особи є точка комерційного обліку входу в квартиру споживача.

Згідно з додатком № 3 до договору (в редакції, запропонованій первісним позивачем), після відомостей про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання (№ 62Z2675053447534 - багатоквартирний житловий об`єкт та № 62Z1760792546656 - освітлення під`їздів) зазначено, що обсяги спожитої електричної енергії споживача за точкою комерційного обліку (ЕІС-код 62Z1760792546656) враховуються в обсязі споживання точки комерційного обліку (ЕІС-код 62Z2675053447534) та не приймає участь в розрахунку балансу електроенергії, а після відомостей для розрахунку та складання балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах, до яких приєднані електроустановки інших учасників ринку вказано, що обсяги електроенергії, спожитої струмоотримувачами інших споживачів, відраховуються від обсягів електричної енергії, визначених на підставі точки/точок комерційного обліку на межі балансової належності (ЕІС-код 62Z2675053447534).

Виходячи і зазначеного, суд апеляційної інстанції правильно виснував, що обсяг спожитої електроенергії, зменшений на обсяг електроенергії, спожитої іншими споживачами, який буде розраховуватись для відповідача до точки його обліку фактично буде включати тариф на розподіл електричної енергії, який, як вказує скаржник, вже включений у тариф для населення (власників квартир цього багатоквартирного будинку), адже їх лічильники встановлені після лічильника (ЕІС-код 62Z2675053447534 - загальнобудинковий), який Товариство використовує як розрахунковий, про що також зазначив Верховний Суд у постанові від 10.04.2024 під час перегляду справи № 922/1243/23 в касаційному порядку.

Відповідно до пунктів 1.2.4, 1.2.6. ПРРЕЕ послуги з розподілу електричної енергії побутовим споживачам до входу в квартиру/електроустановок загальнобудинкового користування (технічні потреби ОСББ) та витрати ОСР на забезпечення транспортування електричної енергії до електроустановок споживачів компенсуються за рахунок відповідних складових тарифу на послуги Позивача.

Враховуючи паралельне підключення електроустановок побутових споживачів мешканців будинку та електроустановок відповідача як колективного побутового споживача електричної енергії для потреб утримання будинку, до кожної з яких Товариство здійснює розподіл електричної енергії, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виснував, що мешканці будинку не є субспоживачами первісного відповідача у розумінні визначення терміну субспоживач, наведеного у пункті 1.1.2 ПРРЕЕ, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону № 2866-III об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання (стаття 4 Закону № 2866-III).

Законом № 2866-III, Законом № 2189-VIII та наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.07.2018 № 190 визначено обов`язковий перелік робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території електрична енергія, яка витрачається на технічні (загальні) потреби освітлення місць загального користування, ліфти та інше входить до комунальної послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Згідно зі статтею 22 Закону № 2866-III для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, отримання послуги з управління побутовими відходами, об`єднання за рішенням загальних зборів має право, зокрема, виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства.

При цьому суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали цієї справи не містять ані рішення загальних зборів про те, що Об`єднання виступає колективним споживачем послуг з розподілу, ані умов договору між первісним позивачем та первісним відповідачем щодо врегулювання відносин щодо придбання послуг розподілу в точці балансової належності та наступного розподілу відповідачем електричної енергії власникам квартир.

Крім того, стаття 4 Закону № 2019-VIII встановлює загальне правило про врегулювання відносин між учасниками ринку на підставі відповідних договорів між ними.

У разі наявності у власника мереж (споживача або виробника) субспоживача (субспоживачів) між оператором системи, який забезпечує транспортування електричної енергії цьому власнику мереж, та власником мереж укладається договір про спільне використання технологічних електричних мереж (пункт 2.1.4 ПРРЕЕ).

Відповідно до пункту 2.1.14 ПРРЕЕ додаток до договору, що визначає порядок розрахунку та складання балансу електричної енергії в технологічних електричних мережах споживача (основного споживача) укладається лише у випадку укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії між оператором системи та споживачем (основним споживачем), до технологічних електричних мереж якого приєднані електроустановки інших учасників роздрібного ринку (субспоживачів або операторів системи).

Пунктом 2.5.4 ПРРЕЕ передбачено відшкодування витрат з утримання технологічних електричних мереж основного споживача оплачується відповідно до договору про спільне використання технологічних електричних мереж і обґрунтовується фактичними витратами основного споживача на утримання цих електричних мереж.

Проте суд встановив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження укладення між сторонами договору про спільне використання технологічних електричних мереж, що було залишено поза увагою суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду врахувала, що у багатоквартирному будинку споживачі мають різні точки продажу електричної енергії, переходу права власності на неї та різні тарифні групи, відповідно не можуть обліковуватися одним лічильником, у зв`язку з чим Об`єднання не повинно розраховуватися по лічильнику, який обліковує дві різні групи споживання. Об`єднання є формою управління будинком, отже, в умовах підписаних сторонами договору та додатків мешканці будинку не є субспоживачами у розумінні ПРРЕЕ, останні є споживачами, які використовують електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі окремих договорів про користування електричною енергією з електропостачальником.

Експлуатаційна відповідальність Об`єднання за технічний стан внутрішньобудинкових мереж на ділянці до вхідних клем вузла обліку побутового споживача не передбачає своїм наслідком використання в розрахунках показів загальнобудинкових лічильників, які відображають і споживання індивідуальних побутових споживачів, що мають окремі комерційні засоби обліку, у спосіб, що покладає на Об`єднання обов`язок з оплати споживання понад обсяги споживання на технічні потреби, оскільки це не відповідає пунктам 8.2.5-8.2.7 ПРРЕЕ щодо застосування відповідальності за можливе безоблікове споживання електричної енергії, компенсація вартості якої у такому випадку безпідставно автоматично покладатиметься на Об`єднання.

Розрахунки між Товариством та Об`єднанням за спожиту електроенергію повинні здійснюватися на підставі показань лічильників, які безпосередньо приєднані до електрообладнання, яке знаходиться у відповідальності Об`єднання. До вказаного електрообладнання відносяться, зокрема, пристрої забезпечення освітлення місць загального користування. Загальнобудинкові засоби обліку, які не приєднані до точки обліку одного об`єкта (електрообладнання ОСББ), а, навпаки, враховують дані щодо споживання електричної енергії з багатьох точок (квартири, місця загального користування), не можуть бути розрахунковими та використовуватися для розрахунків між сторонами. Поряд з цим, зазначені загальнобудинкові лічильники можуть використовуватися як технічні для контролю обсягів споживання електроенергії на об`єкті (в будинку) в цілому. Подібні за змістом висновки в контексті можливості використання загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії з метою обліку спожитої електроенергії ОСББ, викладені у постановах Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 922/2666/21 та від 25.10.2022 у справі №922/2699/21, які за висновком Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у цій справі слід застосовувати до спірних правовідносин у справі № 922/1242/23.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду врахувала висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 10.11.2022 у справі № 922/2666/21, на які посилався Верховний Суд у постанові від 10.04.2024 у справі № 922/1242/23, коли направляв цю справу на новий розгляд, де зазначено, що ОСББ не закуповує в точці вводу в будинок електричну енергію та не перепродає її мешканцям квартир, оскільки ОСББ не є оператором систем розподілу та постачальником електричної енергії, не має ліцензії на право перепродажу електричної енергії. Обов`язок ОСББ з ремонту та утримання у належному стані внутрішньобудинкових електричних мереж не пов`язаний із визначенням точки розподілу електричної енергії різним споживачам в будинку. Враховуючи встановлені обставини щодо наявності оформлених ЕІС-кодів на кожну квартиру, Верховний Суд погодився з висновками апеляційного суду про те, що електроенергія від постачальника передається до кожної квартири в точці, на який оформлено ЕІС-код на квартиру (там же розміщені і поквартирні лічильники, які розташовані на сходових клітках будинку). Так само точка розподілу електричної енергії від постачальника до ОСББ розташована в місцях розташування точок, на які оформлені відповідні ЕІС-коди точок, та які пов`язані з лічильниками електроенергії на електрозабезпечення ліфту, лампочок освітлення місць загального користування, бойлерної та насосної станції. Оскільки надходження електричної енергії тільки до точок вводу в будинок не забезпечує можливості отримання мешканцями квартир необхідного обсягу електричної енергії, то твердження Товариства про те, що всім мешканцям будинку електрична енергія постачається до точки вводу в будинок, Верховний Суд вважав такими, що суперечить приписам пункту 2.1.1 ПРРЕЕ, абзацом 1 якого передбачено, що результатом розподілу (передачі) електричної енергії на роздрібному ринку є забезпечення можливості отримання відповідним суб`єктом роздрібного ринку електричної енергії необхідного обсягу електричної енергії та рівня електричної потужності із забезпеченням параметрів якості електропостачання, які відповідають установленим стандартам, та категорії надійності електрозабезпечення відповідно до договору в точках приєднання електроустановок учасників роздрібного ринку. Верховний Суд звертав увагу на те, що Товариство здійснює постачання електричної енергії власникам квартир до точки вводу в кожну квартиру, тобто і після загальнобудинкових лічильників, що також узгоджується з приписами абзацу 2 пункту 2.1.1 ПРРЕЕ. Експлуатаційна відповідальність ОСББ "Салтівське Шосе, 264М" за технічний стан внутрішньобудинкових мереж на ділянці до вхідних клем вузла обліку побутового споживача не передбачає своїм наслідком використання в розрахунках показів загальнобудинкових лічильників, які відображають і споживання індивідуальних побутових споживачів, що мають окремі комерційні засоби обліку, у спосіб, що покладає на ОСББ обов`язок з оплати споживання понад обсяги споживання на технічні потреби, оскільки це не відповідає пунктам 8.2.5-8.2.7 ПРРЕЕ щодо застосування відповідальності за можливе безоблікове споживання електричної енергії, компенсація вартості якої у такому випадку безпідставно автоматично покладатиметься на ОСББ.

Верховний Суд зазначає, що суд апеляційної інстанції правильно відхилив висновок експертів № 5502/5503 за результатами проведення комплексної судової електротехнічної та економічної експертизи у господарській справі № 922/1242/23 від 02.12.2025, оскільки апеляційним судом обґрунтовано встановлено, що на вирішення експертам фактично було поставлено питання щодо визначення відповідальності сторін та власника мереж, а також питання компенсації наданих послуг, які за своєю суттю є суто правовими та виходять за межі його компетенції. Колегія суддів апеляційного суду врахувала, що питання права не можуть бути предметом висновку судового експерта, у зв`язку з чим викладені в ньому висновки не можуть бути належним доказом, в підтвердження обставин, які входять в предмет доказування.

Також апеляційний суд відзначив, що Товариство, звертаючись із первісною позовною заявою про визнання договору укладеним в редакції додатку № 3 до Договору, не зазначило умови самого договору, визначивши лише зміст додатків, тобто фактично первісний позивач просив визнати укладеним договір у формі додатку. При цьому в ході розгляду справи Товариством не усунуто зазначений недолік, у зв`язку з чим колегія суддів апеляційного суду виснувала, що при ухваленні рішення суд першої інстанції, виклавши абзац другий резолютивної частини наступним чином: "Визнати договір про надання послуг з розподілу електричної енергії від 01.01.2019 № 742/14994 укладеним в редакції, запропонованій позивачем за первісним позовом:..." вийшов за межі позовних вимог. 

Отже, враховуючи встановлені обставини справи та вказівки Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у справі № 922/1242/23, дослідивши у сукупності докази та доводи сторін, колегія суддів апеляційного суду дійшла обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову. Разом з тим суд апеляційної інстанції виснував, що вимоги, викладені у зустрічному позові щодо визнання укладеним додатку № 3.1 "Відомості про розрахункові засоби обліку активної та реактивної електричної енергії Об`єднання із зазначенням в якості точки розподілу електричної енергії, точку, в якій відбувається споживання електричної енергії (62Z1760792546656 - освітлення місць загального користування будинку, лічильник № 0556539) є частково обґрунтованими, оскільки саме в цій точці відбувається споживання електроенергії Об`єднанням.

Отже, під час здійснення касаційного провадження у цій справі з підстави касаційного оскарження, визначеної у пункті 3 частини другої статті 287 ГПК України, Верховним Судом не встановлено неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому Верховний Суд не вбачає підстав для формування висновку щодо питання застосування пункту 4 постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312, пунктів 1.1.2, 2.2.1, 2.2.2, 2.2.5, 6. 10.2.2, 10.2.3 ПРРЕЕ, статті 22 Закону № 2866-III, абзацу третього частини другої статті 14 Закону № 2189-VIII, статей 86, 236 ГПК України у подібних правовідносинах.

З урахуванням викладеного, підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України не знайшла свого підтвердження під час касаційного перегляду оскаржуваних судових рішень у цій справі.

Щодо оскарження Товариством додаткової постанови Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 у справі № 922/1242/23 колегія суддів Верховного Суду зазначає, що подана касаційна скарга не містить доводів та обґрунтувань незгоди скаржника із вказаною додатковою постановою. Водночас за змістом частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Таким чином, в силу імперативних приписів частини першої статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції позбавлений можливості перегляду оскаржуваної додаткової постанови у цій справі, оскільки подана касаційна скарга не містить доводів щодо незгоди скаржника із оскаржуваним судовим рішенням. При цьому підстава касаційного оскарження, визначена самим скаржником, за пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, стосувалася виключно незгоди скаржника із постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 у цій справі, однак і вона не знайшла свого підтвердження під час цього касаційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною першою статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, у зв`язку із чим підстави для скасування судових рішень попередніх інстанцій - відсутні.

Судові витрати

Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржника, оскільки Верховний Суд касаційну скаргу Товариства залишає без задоволення, а оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - без змін. 

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" залишити без задоволення, а постанову Східного апеляційного господарського суду від 07.04.2026 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.05.2026 у справі № 922/1242/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова