ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
79014, місто Львів, вулиця Личаківська, 128
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.07.2026 Справа № 914/1264/26 

За позовом:	Товариства з обмеженою відповідальністю «Емелсі», Львівська обл., м. Трускавець	
до відповідача: 	Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкар», Львівська обл., м. Шептицький	
про:	відшкодування збитків 	
 	Суддя – Крупник Р.В. Секретар – Мисик-Семен М.М.	
Представники сторін:	 	
від позивача:	Біла О. В. – адвокатка;	
від відповідача:	не з`явився.	

СУДОВІ ПРОЦЕДУРА.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Емелсі» (надалі – Позивач, ТОВ «Емелсі») звернулося до Господарського суду Львівської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкар» (надалі – Відповідач, ТОВ «Бігкар») про відшкодування збитків.
Ухвалою від 04.05.2026 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, розгляд справи ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання у справі призначив на 01.06.2026.
Ухвалами від 01.06.2026, 26.06.2026 суд відкладав судові засідання, востаннє до 10.07.2026.
Представниця позивача з`явилася у судове засідання 10.07.2026, просила задовольнити позов у повному обсязі. Від позивача до суду надійшло клопотання про надання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу (вх. №18810/26 від 02.07.2026).
Відповідач не забезпечив явку представника у судове засідання 10.07.2026, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Так, ухвала від 26.06.2026 доставлена до електронного кабінету відповідача 26.06.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

ДОВОДИ СТОРІН.
Доводи позивача.
Позовна заява обґрунтована тим, що під час виконання умов Договору-заявки №326-0000064 від 26.01.2026 з перевезення вантажу за маршрутом «Туреччина-Україна» відповідач внаслідок не закріплення вантажу ременями пошкодив 964 одиниці товару вартістю 139`220,16 грн., про що було складено Акт №20260206 та зроблено відмітку у CMR. Позивач стверджує, що відшкодував вказану суму замовнику перевезення – ТОВ «Окто Фемелі Груп», а тому відповідач повинен відшкодувати позивачу сплачену ним суму у розмірі 139`220,16 грн. у якості відшкодування збитків.

Доводи відповідача.
Відповідач своїм правом на висловлення заперечень проти позову, передбаченим статтею 165 Господарського процесуального кодексу України (надалі – ГПК України), не скористався та не подав до суду у встановлений процесуальним законом строк відзиву на позовну заяву.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
26.01.2026 між позивачем (експедитор) та ТОВ «Окто Фемілі Груп» (замовник) укладено Договір-заявку №З26-0000064 на транспортне експедирування вантажу (іграшок) з Туреччини до України (Т.1; а.с. 12-13).
Договором-заявкою передбачено такі умови перевезення:
1) кількість місць вантажу – 14, тип пакування – палети 120 х 80, тип завантаження – бокове/заднє;
2) дата завантаження: 27.01.2026; дата вивантаження: 06.02.2026;
3) водій: Бучак Марія, автомобіль НОМЕР_1 / НОМЕР_2 ;
4) вартість перевезення 84`256,76 грн.
Перевезення стосувалося вантажу у кількості 126`063 шт. загальною вартістю 13`601,49 долари США, а саме: Набори для дитячої творчості: Набір «Зроби свій слайм», що світиться у кількості 4`008 шт. вартістю 9`939,84 долари США; Пластмасові форми у вигляді морозива з кришкою: пластикові ріжки для морозива у кількості 40`685 шт. вартістю 2`034,25 долари США; пластикові верхівки для морозива – 40`685 шт. вартістю 406,85 долари США; пластикові кришки для морозива – 40`685 шт. вартістю 1`220,55 долари США. Вказане простежується зі змісту наявного у матеріалах справи рахунку-фактури №PAF2026000000029 від 28.01.2026, виставленого вантажовідправником – PAFF Oyunchak Anonim Sirketi (Т.1; а.с. 15, 105-106).
Для забезпечення виконання зобов`язань за Договором-заявкою, позивач (експедитор) уклав із відповідачем (перевізник) Договір-заявку №З26-0000064 від 26.01.2026 на транспортне експедирування вантажу (іграшок) з Туреччини до України (Т.1; а.с. 10-11).
Умови Договору-заявки, укладеного із відповідачем, відповідають умовам Договору-заявки, укладеного із ТОВ «Окто Фемілі Груп», в частині, що стосується маршруту, кількості місць вантажу, типу пакування і завантаження, дат завантаження і вивантаження, а також водія та автомобіля, яким здійснюватиметься перевезення.
Судом встановлено, що відповідач забезпечив перевезення вантажу та його передачу вантажоодержувачеві – ТОВ «Окто Фемілі Груп», що підтверджується CMR від 28.01.2026 (Т.1; а.с. 14). Зокрема, згідно із митною декларацією №26UA209230009773U0 відповідач ввіз на митну територію України вантаж: Набори для дитячої творчості: Набір «Зроби свій слайм», що світиться у кількості 4`008 шт. (Т.1; а.с. 16-18).
Зі змісту CMR від 28.01.2026 простежується, що на ній проставлена печатка вантажоодержувача про отримання вантажу, а також міститься відмітка про те, що відповідний вантаж отримано з урахуванням Акту про пошкодження вантажу №20260206 від 06.02.2026, який наявний у матеріалах справи (Т.1; а.с. 19).
Вказаним актом засвідчено, що при передачі вантажу за Договором-заявкою №З26-0000064 від 26.01.2026 виявлено, що вантаж у автомобілі не було закріплено і він впав та пошкодився. Після ретельного огляду товару виявлено пошкодження 964 шт. готових ігрових наборів. На основі даних документів визначено, що собівартість пошкодженого товару становить 134`420,16 грн., вартість роботи працівників, які перебирали вантаж, становить 4`800,00 грн. (48 годин по 100,00 грн./год.). Загальна сума збитків становить 139`220,16 грн. В решти товару не виявлено пошкоджень, які не дозволяють подальше використання за призначенням.
Водійка відповідача підписала Акт №20260206 від 06.02.2026 та скріпила його печаткою ТОВ «Бігкар» із таким застереженням: «З викладеним в акті висновками не погоджуюсь. Вантаж завантажувався відправником у Туреччині. Палети були не стійкі, вантаж складений неналежним чином. Водій у розміщенні та укладанні вантажу участі не брав. Висновок про незакріплення вантажу вважаю необґрунтованим. Пошкодження могли виникнути внаслідок неналежної укладки при завантаженні».
Пунктом 4 Договору-заявки, укладеного із ТОВ «Окто Фемілі Груп», передбачено, що експедитор несе повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу з моменту завантаження й до моменту передачі вантажу вантажоодержувачем.
У зв`язку із встановленням факту пошкодження вантажу, ТОВ «Окто Фемілі Груп» звернулося до позивача із Листом-претензією №250220/1 від 17.02.2026 про відшкодування збитків у розмірі 139`220,16 грн., долучивши до нього розрахунок вартості пошкодження (кошторис) (Т.1; а.с. 20-21).
Кошторисом передбачено такий порядок розрахунку:
1) Вартість 964 шт. набору «Зроби свій слайм», що світиться, становить 103`205,84 грн. (107,06 грн. за 1 шт.);
2) Вартість логістичних витрат на перевезення 964 шт. набору «Зроби свій слайм», що світиться, становить 644,31 грн. (0,66837 грн. за 1 шт.);
3) Вартість митних платежів за 964 шт. набору «Зроби свій слайм», що світиться, становить 30`573,45 грн. (31,7152 грн. за 1 шт.);
4) Вартість додаткових витрат на послуги сортування пошкодженого товару становить 4`800,00 грн.
Надалі ТОВ «Окто Фемілі Груп» виставило рахунок на оплату №УУ-539 від 04.02.2026 на суму 139`220,16 грн., який позивач оплатив у повному обсязі, що підтверджується платіжною інструкцією №118 від 03.04.2026 (Т.1; а.с. 25).
Відповідно до пунктів 8, 9 Договору-заявки, укладеного із відповідачем, перевізник (в особі водія) несе відповідальність за кріплення вантажу, що забезпечує повну фіксацію вантажу і виключає його переміщення під час перевезення. Кількість прийнятого перевізником вантажу визначається кількістю місць, зазначених в ТТВ (CMR). У випадку виникнення розбіжностей щодо кількості та якості вантажу, водій уповноважений перевізником на підписання відповідних актів та внесення зауважень у ТТН (CMR). Перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу, пошкодження вантажу у межах його повної вартості (у т.ч. податки та мито) і зобов`язаний відшкодувати експедитору всі збитки, завдані неналежним виконанням умов договору.
Позивач звертався до відповідача із Претензією №050326/1 від 05.03.2026 про відшкодування збитків у розмірі 139`220,16 грн., завданих пошкодженням вантажу (Т.1; а.с. 23-24), яка залишена відповідачем без належного реагування.

ОЦІНКА СУДУ.
Пунктом 8 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України (надалі – ЦК України) передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
У даній справі позивач звернувся до суду із позовом про стягнення із відповідача збитків у розмірі 139`220,16 грн., які були понесені позивачем у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договірного зобов`язання з перевезення вантажу.
Надаючи оцінку предмету та підставам заявленого позову, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 1 статті 909, статті 920 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. У разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).
Між позивачем (експедитор) та відповідачем (перевізник) укладено Договір-заявку №З26-0000064 на транспортне експедирування вантажу від 26.01.2026, яким передбачено відповідальність відповідача у формі відшкодування збитків за незабезпечення належного кріплення вантажу та пошкодження вантажу, який потрібно доставити вантажоодержувачеві – ТОВ «Окто Фемілі Груп».
Відповідно до статті 22 ЦК України збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Для відшкодування особі збитків їй необхідно довести три елементи складу цивільного правопорушення, а саме: порушення зобов`язання особою, яка завдає збитки; факт спричинення збитків та їх розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками. Натомість вина відповідача презюмується та повинна бути спростована останнім. У разі недоведення одного із цих елементів, позовні вимоги задоволенню не підлягають.
У даній справі позивачем доведено факт протиправної поведінки відповідача, яка полягає у тому, що під час здійснення перевезення вантажу (Наборів для дитячої творчості: Набір «Зроби свій слайм», що світиться) за Договором-заявкою №З26-0000064 від 26.01.2026 він не забезпечив належного кріплення вантажу, що гарантує повну його фіксацію і виключає переміщення під час перевезення, внаслідок чого 964 шт. вантажу, що перевозився, було пошкоджено без можливості його подальшого використання за призначенням.
Вказана обставина підтверджується наявним у матеріалах справи Актом про пошкодження вантажу №20260206 від 06.02.2026, який підписано водійкою відповідача із проставленням на ньому печатки ТОВ «Бігкар». Здійснене на акті застереження про те, що відповідач не погоджується із викладеними у ньому висновками, жодним чином не спростовує факту протиправної поведінки, адже у тексті застереження водійка відповідача підтверджує, що вона не брала участі у розміщенні та укладанні вантажу. Згідно із її доводами вантаж завантажувався відправником, а на момент завершення завантаження вона виявила, що палети були нестійкі.
Відповідно до частин 1, 2 статті 8 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів приймаючи вантаж, перевізник перевіряє: a) вірність записів, зроблених у вантажній накладній щодо числа вантажних місць, а також їх маркування та нумерації місць; b) зовнішній стан вантажу і його упаковки. Якщо перевізник не має достатньої можливості перевірити вірність записів, зазначених у підпункті a) пункту 1 цієї статті, він повинен зробити обґрунтовані застереження у вантажній накладній. Він повинен також мотивувати всі зроблені ним застереження щодо зовнішнього стану вантажу і його упаковки. Ці застереження не мають обов`язкової сили для відправника, якщо останній не погодився бути зобов`язаним ними і не зробив про це запис у вантажній накладній.
Згідно із частиною 2 статті 9 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів, якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.
Суд звертає увагу на те, що відповідач не робив жодних застережень щодо зовнішнього стану вантажу і його укладення вантажовідправником. Відтак, враховуючи міжнародне регулювання презюмується, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником. Протилежного відповідач у встановленому процесуальним законом порядку не довів.
У зв`язку із протиправною поведінкою відповідача, позивач змушений був відшкодувати вантажоодержувачеві – ТОВ «Окто Фемілі Груп», збитки у розмірі 139`220,16 грн., обов`язок зі сплати яких передбачено пунктом 4 Договору-заявку №З26-0000064 на транспортне експедирування вантажу від 26.01.2026, укладеним між ТОВ «Емелсі» та ТОВ «Окто Фемілі Груп».
У матеріалах справи наявний розрахунок відповідних збитків. Заперечень щодо його змісту чи будь-яких зауважень від відповідача до суду не надходило. Дані цього розрахунку підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами, зокрема відомостями рахунку-фактури №PAF2026000000029 від 28.01.2026, виставленого вантажовідправником; CMR від 28.01.2026; митною декларацією №26UA209230009773U0; Актом про пошкодження вантажу №20260206 від 06.02.2026.
Зважаючи на це, суд доходить висновку, що протиправною поведінкою відповідача позивачу було заподіяно збитки у розмірі 139`220,16 грн.
Оскільки доказів повного чи часткового відгодування вказаної суми відповідач не подав, суд доходить висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 139`220,16 грн. є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.
У відповідності до частини 1 статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на задоволення позовних вимог у повному обсязі, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 3`328,00 грн.
Позивачем також заявлено до стягнення 50`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 3 статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначає відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Суд зазначає, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Так, частиною 1 статті 124 ГПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
У позовній заяві вказано, що судові витрати, які позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 50`000,00 грн. (Т.1; а.с. 4, 26).
Відповідно до частини 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно із частиною 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Як передбачено частиною 3 статті 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Остаточну суму судових витрат на професійну правничу допомогу позивач визначив у розмірі 50`000,00 грн., на підтвердження чого ним надано:
1) Договір про надання правничої допомоги №0704-26 від 07.04.2026, згідно із яким ТОВ «Емелсі» (замовник) доручає, а Біла Олена Володимирівна (виконавець) приймає на себе зобов`язання надавати професійну правничу допомогу та консультаційно-юридичні послуги, пов`язані із застосуванням норм процесуального та матеріального законодавства України. Вартість послуг за цим Договором визначається за погодженням сторін та становить 50`000,00 грн. (Т.1; а.с. 27-28).
2) Акт здачі-приймання наданих послуг від 30.06.2026 за Договором №0704-26 від 07.04.2026 (Т.1; а.с. 119), згідно із яким у період з 08.04.2026 по 30.06.2026 Біла О.В. надала позивачу послуги на загальну суму 50`000,00 грн., а саме:
- правовий аналіз умов Договору-заявки №З26-0000064 від 26.01.2026 на транспортне експедирування вантажу, укладеного з ТОВ «Бігкар»;
- правовий аналіз первинних документів, якими оформлені господарські відносини за Договором-заявкою №З26-0000064 від 26.01.2026 на транспортне експедирування вантажу,укладеного з ТОВ «Бігкар»;
- правовий аналіз первинних документів, якими оформлені господарські відносини із ТОВ «Окто Фемелі Груп», в т.ч. документів, що підтверджують пошкодження вантажу;
- правовий аналіз можливості та строків застосування позовної давності щодо стягнення шкоди, завданої внаслідок неналежного виконання умов Договору-заявки №З26-0000064 від 26.01.2026 р. з ТОВ «Бігкар»;
- правовий аналіз наявних судових справ у контрагента ТОВ «Бігкар»;
- правовий аналіз обґрунтованості позовних вимог, оцінка судової перспективи, вивчення та аналіз судової практики; складання та подання позовної заяви, підготовка та складання інших процесуальних документів;
- забезпечення, за окремим дорученням замовника, правового супроводу інтересів замовника в Господарському суді Львівської області суді та участь в судових засіданнях по розгляду справи№914/1264/26.
3) Детальний опис наданих правових послуг, зміст якого відповідає змісту Акта здачі-приймання наданих послуг від 30.06.2026 (Т.1; а.с. 118);
4) Платіжну інструкцію №270 від 30.06.2026 про оплату позивачем 25`000,00 грн. вартості правової допомоги.
У матеріалах справи наявний також ордер серії ВС №1456254 від 17.04.2026, виданий адвокатці Білій О.В., яка провадить адвокатську діяльність індивідуально (Т.1; а.с. 30, 117).
Здійснивши аналіз та оцінку представлених позивачем доказів понесення ним витрат на професійну правничу допомогу у справі, суд дійшов висновку, що факт надання позивачу професійної правничої допомоги підтверджується матеріалами справи.
За змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Необхідно зазначити, що на підставі критеріїв, які визначені в частині 4 статті 126 ГПК України, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 ГПК України).
Враховуючи ту обставину, що відповідачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, то суд при вирішенні питання щодо стягнення цих витрат не керуватиметься передбаченими частиною 4 статті 126 ГПК України критеріями.
Разом з тим, при здійсненні розподілу судових витрат (в тому числі і витрат на правову допомогу) суд може керуватися положеннями статті 129 ГПК України, зокрема критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявленнянеспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).
Верховний Суд неодноразово (наприклад, в постанові від 25.05.2021 у справі №910/7586/19) висловлював правову позицію про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, як за клопотанням сторони, так і з власної ініціативи може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, повністю або частково у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу.
Крім цього, виробленою практикою Верховного Суду деталізовано як критерії, які суд з власної ініціативи може застосовувати при вирішенні питання про повну чи часткову відмову у відшкодуванні витрат на правову допомогу, так і їх порядок застосування. Зокрема:
1) Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (постанови КГС ВС від 10.10.2018 у справі №910/21570/17, від 14.11.2018 у справі №921/2/18, від 11.12.2018 у справі №910/2170/18, від 10.10.2019 у справі №909/116/19, від 18.03.2021 у справі №910/15621/19, постанова ВПВС від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).
2) Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (постанови КГС ВС від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.06.2018 у справі №904/8478/16).
З урахуванням наведених вище норм процесуального законодавства України та правових позицій Верховного Суду, вирішуючи питання, щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе з власної ініціативи зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, які розподіляються позивачу.
При цьому, суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, котрі вона неодноразово викладала в постановах від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 (пункт 5.44), від 16.11.2022 у справі №922/1964/21 (пункти 135, 147) не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
На переконання суду, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не є пропорційним до предмета спору, адже становить більше третини ціни позову, а також враховуючи недоведення позивачем тих обставин, що справа №914/1229/25 має особливе значення для нього, та зважаючи на те, що справа не викликала публічного інтересу. Крім того, заявлений до стягнення розмір витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності зважаючи на обставини цієї справи, зокрема відсутність будь-яких заперечень відповідача щодо заявлених позовних вимог.
Не менш важливе значення має і те, що частина послуг із надання правової допомоги, які перелічені у Акті здачі-прийняття наданих послуг, викладені таким чином, щоб штучно збільшити їх кількість. Так, послуги із 1) правового аналізу умов Договору-заявки №З26-0000064 від 26.01.2026, первинних документів, якими оформлені господарські відносини за Договором-заявкою №З26-0000064 від 26.01.2026, первинних документів, якими оформлені господарські відносини із ТОВ «Окто Фемелі Груп», в т.ч. документів, що підтверджують пошкодження вантажу; 2) правового аналізу можливості та строків застосування позовної давності щодо стягнення шкоди; 3) правового аналізу наявних судових справ у контрагента ТОВ «Бігкар», є складовими однієї послуги із підготовки та подання до суду позовної заяви, а тому не можуть розглядатися як самостійні послуги.
Суд також вважає несправедливим покладати на відповідача витрати на надання позивачу із підготовки і подання до суду клопотання про долучення до матеріалів справи перекладу з турецької мови на українську мову електронного рахунку-фактури, враховуючи, що подання відповідного клопотання було обумовлене неналежною підготовкою представницею позивача позовної заяви.
Зважаючи на викладене вище, суд доходить висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10`000,00 грн. та стягнення вказаної суми із відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 2, 12, 42, 123, 126, 129, 222, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд –

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкар» (80100, Львівська обл., м. Шептицький, вул. Купчинського, буд. 4, кв. 48; код ЄДРПОУ 43785284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Емелсі» (82208, Львівська обл., м. Трускавець, вул. Мазепи І., буд. 21Д, кабінет 21; код ЄДРПОУ 45935658) 139`220,16 грн. збитків та 3`328,00 грн. судового збору.
3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бігкар» (80100, Львівська обл., м. Шептицький, вул. Купчинського, буд. 4, кв. 48; код ЄДРПОУ 43785284) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Емелсі» (82208, Львівська обл., м. Трускавець, вул. Мазепи І., буд. 21Д, кабінет 21; код ЄДРПОУ 45935658) 10`000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
4. В решті витрат на правничу допомогу відмовити.
5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили відповідно до статті 327 ГПК України.
6. Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.
Веб-адреса сторінки суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повне рішення складено та підписано 15.07.2026.

Суддя Крупник Р.В.