Справа № 750/5793/26
Провадження № 2/750/3079/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 липня 2026 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді Лямзіної Н.Ю.,
із секретарем судового засідання Довгаль А.В.,
за участю: позивача ОСОБА_1 , 
представника відповідача Гуслякової М.З., 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення невиплачених коштів при звільненні з роботи, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в :

у травні 2026 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця», в якому просить стягнути:
- невиплачену одноразову матеріальну допомогу при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі п`яти середньомісячних заробітків в сумі 115698 грн. 25 коп., додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті, у зв`язку з виходом на пенсію протягом двох місяців після настання такого права в розмірі п`яти середньомісячних заробітків в сумі 115698 грн. 25 коп., недоплачену одноразову матеріальну допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки в сумі 3272 грн. 00 коп., грошову винагороду за бездоганну працю з нагоди ювілею та досягнення пенсійного віку в розмірі посадового окладу, в сумі 10469 грн. Всього невиплачених коштів при звільненні 245 137 грн. 50 коп.
- середній заробіток у відповідності до ст. 117 КЗпП за час затримки розрахунку при звільненні в зв`язку з виходом на пенсію за шість місяців в сумі 146895 грн. 05 коп.
В обґрунтування позову зазначила, що у період з 19.08.1991 по 31.12.2024 працювала у відокремленому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», звільнена у зв`язку із виходом на пенсію за віком. Між адміністрацією Київської дирекції залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2005-2025 роки. Норми, умови, гарантії та пільги, що встановлені Колективним договором у відповідності до статті 18 КЗпП України розповсюджуються на всіх працівників Київської дирекції залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» АТ «Укрзалізниця». За умовами укладеного між адміністрацією Київської дирекції залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України, адміністрація взяла на себе зобов`язання з оплати праці, соціальні пільги та гарантії. Пунктом 3.10. Колективного договору установлено, що працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах АТ «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року. Пунктом 3.19 Колективного договору передбачено працівникам залізничного транспорту з нагоди ювілею (60 років) виплачувати грошову винагороду в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки). Пунктом 8.11. Колективного договору обумовлено, що при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, виплачувати матеріальну допомоги в розмірі п`яти середньомісячних заробітків, також у разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію протягом двох місяців після настання такого права передбачено виплата додаткової матеріальної допомоги за їхню працю на залізничному транспорті в розмірі п`яти середньомісячних заробітків при стажі роботи в галузі для жінок понад 35 років. 23.11.2023 та 11.03.2024 позивач подавала заяви про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.10. Колективного договору. Сума матеріальної допомоги на оздоровлення, яку роботодавець мав виплатити позивачці становить за 2023 рік – 16104 грн. 00 коп, за 2024 рік – 18168 грн. 00 коп. Всього сума допомоги на оздоровлення складає 34272 грн. 00 коп. У березні 2026 року їй було сплачено суму матеріальної допомоги на оздоровлення 31000 грн. 00 коп., тобто менше на суму 3272 грн. 00 коп. Оскільки відповідачем порушено норми ст. 116 КЗпП України то позивачка має право на виплату середнього заробітку у відповідності до ст. 117 КЗпП за час затримки розрахунку при звільненні в зв`язку з виходом на пенсію з заробітної плати за останні два місяці, що передують місяцю звільнення. Починаючи з 01.01.2025 року 6 місяців 2025 року становлять при шестиденному робочому тижні 155 робочих дні (січень-27 днів, лютий - 24 дні, березень – 26 днів, квітень - 26 днів, травень -27 днів, червень-25 днів). Заробітна плата за останні два місяці роботи жовтень та листопад 2024 року становить 42646 грн. 99 коп., Відпрацьовано 45 робочих дні. Середньоденний заробіток складає 42646,99/45 = 947 грн.71 коп. Розмір середнього заробітку від часу звільнення за шість місяців складає: 155 днів*947 грн. 71 коп. =146895 грн. 05 коп.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.06.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.
Відповідачем АТ «Укрзалізниця» поданий письмовий відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти позову заперечує в повному обсязі, вказуючи на те, що відповідно до наказу N? 886/OC від 19.12.2024 року ОСОБА_1 звільнено з роботи, за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком 31.12.2024. Форма - бланку наказу про звільнення передбачає зазначення стандартних написів щодо нарахування та виплати коштів працівникам при звільненні. Зокрема у вищезазначеному наказі зазначено: «Виплатити одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, передбачену п.8.11 колективного договору; виплатити додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті у розмірі п`яти середньомісячних, передбачену п.8.11 колективного договору; 6 прожиткових мінімумів на оздоровлення за 2023-2024 роки, передбачені п. 3.10. колективним договором». З виплатою, після отримання окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця». Оскільки, на дату звільнення Позивача (31.12.2024) окремого рішення керівництва АТ «Укрзалізниця» про виплату чи відновлення виплати вищезазначених матеріальних допомог, передбачених умовами Колективного договору, не було, тому фактичне нарахування та виплата цих коштів Позивачу у день звільнення не проведена. Відповідно до ст. 11 закону № 2136-ІХ на період воєнного стану дія окремих положень колективного договору може бути зупинена за ініціативою роботодавця. Рішенням правління АТ «Укрзалізниця» від 14 березня 2022 року було призупинено здійснення працівникам залізниці додаткових виплат, передбачених Галузевою угодою, колективними договорами на період дії правового режиму воєнного стану в Україні. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно із рішеннями правління. Таким чином, з березня 2022 року інші додаткові виплати, передбачені Колективним договором між адміністрацією локомотивного депо Конотоп регіональної філії «Південно-Західна залізниця АТ «Укрзалізниця» та профспілковим комітетом локомотивного депо на 2006-2010 роки, пролонгованого на 2011-2023 роки були призупинені. Рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 (протокол N? Ц-54/31 Ком.т) це локальний акт, яким врегульовано питання оплати праці та інших виплат всіх працівників відповідача в період воєнного стану, який відповідно до п. 3.7.5 Галузевої угоди між Державною адміністрацією залізничного транспорту України та профспілками був погоджений з Профспілкою залізничників та транспортних будівельників України. Вказане рішення було погоджено Профспілкою залізничників і транспортних будівельників України, яка є стороною Галузевої угоди та профспілкою, до складу якої входить ряд первинних профспілкових організацій та яка об`єднує найбільшу кількість працівників АТ «Укрзалізниця». Рішення правління є внутрішнім локальним актом товариства і саме товариство визначає, в якій формі здійснюється погодження певного рішення певними особами. Після збільшення обсягу перевезень та часткового покращення фінансового стану, рішенням правління АТ «Укрзалізниця» 24 жовтня 2022 року (витяг з протоколу N? Ц-54/90 від 24 жовтня 2022 року) було ухвалено рішення про часткове відновлення виплат працівникам передбачених колективними договорами, а саме: «здійснити нарахування виплати працівникам «АТ Укрзалізниця», які звільнились/будуть звільнені у період з лютого 2022 року одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до пункту 3.2.21 Галузевої угоди, виплати яких були призупинені відповідно до підпункту 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14 березня 2022 року. Нарахування та виплату матеріальної допомоги зазначеної у п. 13.1 цього рішення проводити в хронологічній послідовності відповідно до її виникнення, починаючи з листопада 2022 року, згідно з графіком погашення, який буде затверджено та доведено додатково директором з управління персоналом та соціальної політики або особою. яка виконує обов`язки директора з управління персоналом та соціальної політики. На підставі даного рішення 05.09.2023 року та 06.12.2023 року директором з управління персоналом та соціальної політики АТ «Укрзалізниця» затверджено графіки виплати працівникам АТ «Укрзалізниця» одноразової матеріальної допомоги при виході на пенсію згідно з пунктом 3.2.21. Галузевої угоди. Виходячи із послідовності зазначених графіків, Позивачу обов`язково буде сплачено одноразову матеріальну допомогу при виході на пенсію згідно умов колективного договору, згідно хронології графіків виплат. Відповідач не погоджується із заявленою вимогою про виплату матеріальної допомоги в зв`язку з виходом на пенсію, оскільки виплата призупинена, тобто відтермінована в часі. Що стосується вимоги Позивача про стягнення грошової винагороди за бездоганну працю з нагоди ювілею в розмірі 10 469 грн., відповідно до наказу N? 886/OC від 19.12.2024 року «Про припинення трудового договору» даний вид грошової винагороди у відповідному наказі до виплати ОСОБА_1 не зазначено. На думку відповідача, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку, передбаченого статтею 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. У день звільнення позивачці виплачені всі належні їй кошти, окрім матеріальної допомоги при виході на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю, матеріальної допомоги на оздоровлення за 2023-2024 роки та грошової винагороди з нагоди ювілею виплата яких була призупинена. Головною підставою відповідальності роботодавця за несвоєчасний розрахунок при звільненні законодавець зазначає наявність його вини. Отже, для застосування статті 117 КЗпП України та покладення на підприємство відповідальності за невиплату належних працівникові сум при звільненні необхідно встановити вину підприємства. Рішенням Правління АТ «Українська залізниця» від 14.03.2022 року (протокол N?Ц-54/31) на період дії правового режиму воєнного стану в Україні працівникам залізниці призупинено інші додаткові виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, в тому числі, й виплату матеріальної допомоги при виході на пенсію. Рішенням N? Ц-1-1.5-25/47-25 від 28.03.2025 засідання штабу АТ «Укрзалізниця» з ефективності щодо розроблення плану дій з операційної ефективності АТ «Укрзалізниця» та у зв`язку з проведенням заходів щодо оптимізації витрат для забезпечення фінансової стабільності товариства починаючи з 01.04.2025 та до окремого рішення керівництва, виплати одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, а також додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті вчергове зупинено. Виплата матеріальної допомоги при виході на пенсію була призупинена не з вини АТ «Укрзалізниця», а була зумовлена обставинами нереберної сили, що виключає відповідальність відповідача згідно ст. 117 КЗпП України. Крім того, відповідач звернув увагу, що згідно ст. 233 КЗпП України позивачем пропущено строк для звернення із заявою про вирішення трудового спору.
Позивач подала відповідь на відзив, в якому позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
Позивач в судовому засіданні просила позов задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. 
Заслухавши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 19.08.1991 по 31.12.2024 працювала у відокремленому підрозділі Київська дирекція залізничних перевезень регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця», звільнена у зв`язку із виходом на пенсію за віком. 
19.12.2024 заступником начальника служби роботи станцій Виробничого штату виробничого підрозділу служби роботи станцій регіональної філії «Південно-Західна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» видано наказ за № 886/ос «Про припинення трудового договору (контракту), яким ОСОБА_1 звільнена з 31.12.2024 за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком, вказано компенсувати за невикористані 76 днів відпустки, виплатити одноразову матеріальну допомогу у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, передбаченої змінами та доповненнями до колективного договору на 2001-2005рр пролонгованого на 2006-2024рр передбачену п.8.11(36р6м1д); з виплатою додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, у розмірі п`яти середньомісячних заробітків, передбаченої змінами та доповненнями до колективного договору на 2001-2005рр пролонгованого на 2006-2024рр передбачену п.8.11(36р6м1д); 6 прожиткових мінімумів на оздоровлення за 2023-2024 роки, передбачені п. 3.10. колективним договором після отримання окремого рішення правління АТ «Укрзалізниця». 31.12.2024 позивачка з наказом ознайомилась та отримала копію.
Між адміністрацією Київської дирекції залізничних перевезень та Київським територіальним комітетом профспілки залізничників і транспортних будівельників України укладено Колективний договір на 2001-2005 роки, пролонгований на 2006-2023 роки.
Пунктом 3.10 вказаного Колективного договору установлено, що працівникам дирекції, які безперервно пропрацювали у підрозділах AT «Укрзалізниця» не менше 6 місяців та подали письмову заяву, надавати один раз у календарному році матеріальну допомогу на оздоровлення, як правило, разом із наданням щорічної відпустки, у розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб, встановлених Законом на перше січня звітного року.
23.11.2023 та 11.03.2024 позивач подавала заяви про виплату їй матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі шести прожиткових мінімумів для працездатних осіб у відповідності до пункту 3.10. Колективного договору.
У березні 2026 позивачу було сплачено матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 31000 грн. 
Згідно витягу з протоколу №Ц-54/31 АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 інші додаткові виплати, передбачені Галузевою угодою, колективними договорами структурних підрозділів, зокрема матеріальної допомоги, призупинено. Виняток складає матеріальна допомога на лікування та на поховання, а також інші види матеріальної допомоги згідно рішень правління, роз`яснення щодо нарахування та виплати яких буде надано додатково директором з управління персоналом та соціальної політики.
Відповідно до протоколу №Ц-54/90 від 24.10.2022 засідання правління АТ «Укрзалізниця» ухвалено: здійснити нарахування та виплату працівникам «АТ Укрзалізниця», які звільнилися/будуть звільнені у період з лютого до грудня 2022 року одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку із виходом на пенсію та додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті відповідно до пункту 3.2.21 Галузевої угоди, виплати яких були призупинені відповідно до підпункту 1.1.4 пункту 1.1 рішення правління від 14.03.2022. Нарахування та виплату матеріальної допомоги зазначеній у п. 13.1 цього рішення, проводити в хронологічній послідовності відповідно до її виникнення, починаючи з листопада 2022 року, згідно з графіком погашення, який буде затверджено та доведено додатково директором з управління персоналом та соціальної політики або особою, яка виконує обов`язки директора з управління персоналом та соціальної політики. Відповідальність за виконання цього рішення покласти на керівників регіональних філій, філій, структурних (виробничих) підрозділів, Управління соціальної політики, Департамент бухгалтерського, податкового обліку, звітності та методології.
09.03.2026 року позивачка з використанням засобів поштового зв`язку звернулась до Акціонерного товариства «Українська залізниця» із заявою, в якій просила надати інформацію, які кошти їй передбачені при звільненні та провести з нею остаточний розрахунок.
У своїх відповідях відповідач зазначив, що з метою дотримання мінімальних гарантій керівництвом Товариства на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 N? 64/2022 (із змінами), призупинено ряд виплат працівникам, передбачених колективними договорами структурних підрозділів Товариства (рішення правління АТ «Укрзалізниця» від 14.03.2022 протокол N? Ц-54/31 Ком.т. та лист від 25.03.2022 N? ЦЦУП-10/195). Зокрема, призупинено виплати:
- одноразової матеріальної допомоги залежно від стажу роботи в галузі при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію;
- матеріальної допомоги на оздоровлення.
Нарахування одноразової матеріальної допомоги при звільненні вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію та матеріальної допомоги на оздоровлення, які перелічені в наказі про припинення трудового договору з позивачем за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію за віком від 19.12.2024 Л? 886/ос не здійснено за відсутності права на таке нарахування до рішення керівництва АТ «Укрзалізниця».
Пунктом 3.19 Колективного договору передбачено працівникам залізничного транспорту з нагоди ювілею (60 років) виплачувати грошову винагороду в розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки).
Пунктом 8.11. Колективного договору обумовлено при звільненні працівників вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію, виплачувати матеріальну допомоги в розмірі п`яти середньомісячних заробітків також у разі звільнення працівників за власним бажанням у зв`язку з виходом на пенсію протягом двох місяців після настання такого права передбачено виплата додаткової матеріальної допомоги за сумлінну працю на залізничному транспорті в розмірі п`яти середньомісячних заробітків при стажі роботи в галузі для жінок понад 35 років.
Право на працю, закріплене у статті 43 Конституції України, включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.
Структура заробітної плати визначена статтею 2 Закону України «Про оплату праці», за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат.
Згідно зі статтею 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.
Частиною першою статті 9 цього Закону встановлено, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства.
Згідно зі статтею 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.
Відповідно до статті 13 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміст колективного договору визначається сторонами.
Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т. д.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.
Згідно зі статтею 18 КЗпП України положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є 
Відповідно до статті 9 КЗпП України умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно з законодавством України про працю, є недійсними.
З матеріалів справи вбачається, відповідач не попереджав позивачку про погіршення існуючих умов оплати праці та застосування пункту 1.1.4. протокольного рішення від 14.03.2022 (протокол №Ц-54/31 Ком.т) у тому числі про призупинення виплати частки заробітної плати.
Крім того, відповідачем не враховано, що Закон України Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» Верховною Радою України прийнято 15 березня 2022 року, а набрав чинності він 24 березня 2022 року, у той час як рішення АТ «Українська залізниця» та яке стало підставою для невиплати позивачу оспорюваних сум матеріальної допомоги було прийнято 14 березня 2022 року, а закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (стаття 58 Конституції України), тому положення вказаного закону не можуть застосовуватися в розрізі даного спору.
За вимогами ст. 116 Кодексу законів про працю України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 117 Кодексу законів про працю України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Статті 116, 117 Кодексу законів про працю України структурно віднесені до розд. VII «Оплата праці» указаного Кодексу. За своєю суттю середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не відноситься до неустойки та не є санкцією за невиконання грошового зобов`язання. Це компенсаційна виплата за порушення права на оплату праці, яка нараховується в розмірі середнього заробітку.
Таким чином, аналiз наведених норм матерiального права дає пiдстави для висновку, що передбачений частиною 1 статтi 117 Кодексу законів про працю України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробiтку за час затримки розрахунку при звiльненнi настає за умови невиплати з його вини належних звiльненому працiвниковi сум у строки, зазначенi в статтi 116 Кодексу законів про працю України, при цьому визначальними є такi юридично значимi обставини, як невиплата належних працiвниковi сум при звiльненнi та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Статтею 27 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ № 100 від 08.02.1995 р., передбачено, що середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 100 при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.
Аналогійний висновок сформульовано у постанові Верховного Суду від 05.02.2025 у справі №211/7338/23.
Конституційний Суд України в своєму рішенні від 22.02.2012 року №4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 Кодексу роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених положень свідчить про те, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог лише на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Таким чином, для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.
Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. При цьому суд виходить із того, що згідно з довідкою відповідача про розмір середньомісячної заробітної плати позивача, яка міститься в матеріалах справи, середньомісячна заробітна плата становить 20 692 грн 24 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача:
- одноразову матеріальну допомогу при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі п`яти середньомісячних заробітків у сумі 103 461 грн 20 коп.;
- додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті у зв`язку з виходом на пенсію протягом двох місяців після виникнення такого права в розмірі п`яти середньомісячних заробітків у сумі 103 461 грн 20 коп.;
- одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023–2024 роки у сумі 3 272 грн 00 коп.;
- грошову винагороду за бездоганну працю з нагоди ювілею та досягнення пенсійного віку в розмірі посадового окладу, в сумі 10 469 грн. 00 коп.
Таким чином, загальний розмір коштів, безпідставно не виплачених відповідачем позивачу при звільненні, становить 220 663 грн 40 коп., які підлягають стягненню на користь позивача.
Крім того, суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, керуючись наведеними нормами трудового законодавства та враховуючи межі заявлених позовних вимог, дійшов висновку, що несвоєчасне проведення відповідачем остаточного розрахунку з позивачем при звільненні, зокрема в частині невиплати сум, гарантованих Колективним договором, є підставою для стягнення з АТ «Укрзалізниця» на користь позивача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.
Згідно довідки виданої ОСОБА_1 , заробітна плата, що враховується для розрахунку середньої зарплати становить 42553 грн. 76 коп. (заробітна плата за жовтень 2024 року - 21316 грн. 18 коп. + заробітна плата за листопад 2024 року - 21237 грн. 58 коп.); середньоденна заробітна плата позивача складає 945 грн. 64 коп.
Як вбачається з матеріалів справи, кількість робочих днів на тиждень позивача становила шість днів з одним вихідним днем; 40 годинний робочий тиждень.
Сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, враховуючи середньоденну заробітну плату позивача - 945 грн. 64 коп., складає 146 574 грн. 06 коп. (945 грн. 64 коп. х 155 днів), виплату якого належить провести після утримання податків та інших обов`язкових платежів на користь держави.
Враховуючи викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача та на користь держави належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 4, 10-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позовні вимоги  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Акціонерного товариства «Українська залізниця» (м. Київ, вул. Єжи Гедройця, 5, код ЄДРПОУ 40075815) про стягнення невиплачених коштів при звільненні з роботи, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні – задовольнити частково. 
Стягнути із Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу при звільненні працівника вперше з роботи у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі п`яти середньомісячних заробітків у сумі 103 461 (сто три тисячі чотириста шістдесят одна) грн. 20 коп.
Стягнути із Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 додаткову матеріальну допомогу за сумлінну працю на залізничному транспорті у зв`язку з виходом на пенсію протягом двох місяців після виникнення такого права в розмірі п`яти середньомісячних заробітків у сумі 103 461 (сто три тисячі чотириста шістдесят один) грн. 20 коп.
Стягнути із Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 одноразову матеріальну допомогу на оздоровлення за 2023–2024 роки у сумі 3 272 (три тисячі двісті сімдесят два) грн. 00 коп.
Стягнути із Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 грошову винагороду за бездоганну працю з нагоди ювілею та досягнення пенсійного віку в розмірі посадового окладу, в сумі 10 469 (десять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн. 00 коп.
Стягнути із Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в зв`язку з виходом на пенсію за період з 01.01.2025 року по 30.06.2025 року в сумі 146 574 (сто сорок шість тисяч п`ятсот сімдесят чотири) грн. 06 коп. без врахування всіх необхідних податків і зборів.
У решті позовних вимог – відмовити.
Стягнути із Акціонерного товариства «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) грн. 20 коп.
Стягнути із Акціонерного товариства "Укрзалізниця" в дохід держави судовий збір в розмірі 1986 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 00 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження  - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя    Н.Ю. Лямзіна