ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2026 р. 	Справа № 480/9582/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Фоміної Л.О.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2026, головуючий суддя І інстанції: М.М. Шаповал, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40602, повний текст складено 26.03.26 по справі № 480/9582/25
за позовом ОСОБА_1 
до  ІНФОРМАЦІЯ_1   
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач, апелянт) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач), в якому просив:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ведення військового обліку відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як військовозобов`язаного;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести актуальні військово-облікові відомості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та виключити з військового обліку на підставі рішення військово-лікарської комісії від 21.07.2017 року про непридатність до військової служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 21.07.2017 на підставі довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 був визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку на підставі статті 38А графи ІІ Розкладу хвороб Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 р. (редакції Наказу від 30.05.2017 р.) З 21.07.2017 року, у зв`язку з непридатністю до військової служби, позивач був виключений з військового обліку в порядку п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ІНФОРМАЦІЯ_6 , з внесенням відповідної інформації до військово-облікового документа Серія НОМЕР_1 . Однак, 06.09.2025 року, при перевірці особистих військово-облікових даних у Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів за допомогою мобільного додатку «РЕЗЕРВ+», ОСОБА_1 виявив, що перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідно до інформації з електронного військово-облікового документа, сформованого за допомогою мобільного додатку «РЕЗЕРВ+», дата медичного огляду військово-лікарської комісії та її результати відсутні. Натомість наявна інформація щодо встановленої ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 , її строку та причини, а також відомості щодо відстрочки, а саме наявна примітка «відстрочка до завершення мобілізації». Зі взяттям на військовий облік військовозобов`язаних позивач не згоден та вважає такі дії протиправними та таким, що порушують його права.
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 в задоволенні позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі:
- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо ведення військового обліку відносно ОСОБА_1 як військовозобов`язаного;
- зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести актуальні відомості до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів про виключення ОСОБА_1 з військового обліку на підставі рішення ВЛК від 21.07.2017.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що в пункті 3 частини 6 статті 37 Закону №2232-XII зазначено, що виключенню з військового обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України - у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних та резервістів розвідувальних органів України - у відповідному підрозділі розвідувальних органів України) підлягають громадяни України, які визнані непридатними до військової служби. 
Апелянт посилається на те, що обґрунтування суду першої інстанції щодо відсутності копії довідки ВЛК як підстави для відмови у позові є неспроможним, оскільки саме військовий квиток із відповідною відміткою є офіційним документом, що засвідчує належність особи до виконання військового обов`язку. Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, саме на відповідача як суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок довести правомірність своїх дій, а отже, за відсутності доказів недійсності запису у військовому квитку, факт виключення позивача з обліку вважається доведеним. Невнесення цих відомостей до електронного реєстру «Оберіг» або їх втрата у паперових архівах ТЦК є наслідком неналежного виконання обов`язків посадовими особами органу ведення реєстру, що не може покладати на громадянина додаткові обов`язки чи обмежувати його права. Таким чином, юридичний факт виключення ОСОБА_1 з військового обліку є завершеним та незворотним актом, який має бути відображений у відповідних державних інформаційних системах.
Також апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24, відповідно до якої поняття «виключення з військового обліку» має принципово інші правові наслідки, ніж «зняття з обліку», оскільки особи, які підлягають виключенню, повністю втрачають статус військовозобов`язаного. Таким чином, з моменту внесення запису про виключення 21.07.2017 ОСОБА_1 перестав бути суб`єктом військового обов`язку, що унеможливлює його повторну постановку на облік чи вимогу щодо проходження нової ВЛК. Будь-які дії ІНФОРМАЦІЯ_7 щодо обліку позивача як військовозобов`язаного у 2025 році є протиправним втручанням у його правовий статус, оскільки закон не передбачає автоматичного «відновлення» статусу військовозобов`язаного для осіб, визнаних непридатними до служби.
Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства (далі – КАС України) не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
На підставі положень частини 1 статті 308, пункту 3 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 21.07.2017 на підставі довідки ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_5 позивач був визнаний непридатним до військової служби із виключенням з військового обліку на підставі статті 38А графи ІІ Розкладу хвороб Наказу МОУ № 402 від 14.08.2008 (редакції Наказу від 30.05.2017) та виключений з військового обліку в порядку п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» ІНФОРМАЦІЯ_6 , з внесенням відповідної інформації до військово-облікового документа Серія НОМЕР_1 .
06.09.2025, при перевірці особистих військово-облікових даних у єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів за допомогою мобільного додатку «РЕЗЕРВ+», ОСОБА_1 виявив, що перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_1 . Додатково, відповідно до інформації з електронного військово-облікового документа, сформованого за допомогою мобільного додатку «РЕЗЕРВ+», дата медичного огляду військово-лікарської комісії та її результати відсутні. Натомість наявна інформація щодо встановленої ІІІ групи інвалідності ОСОБА_1 , її строку та причини, а також відомості щодо відстрочки, а саме наявна примітка «відстрочка до завершення мобілізації».
До ІНФОРМАЦІЯ_7 від позивача надійшло звернення вх. № 12493, про внесення змін у Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (АІТС «Оберіг»), щодо виключення позивача з військового обліку військовозобов`язаних.
17.11.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 позивачу була надана відповідь на його звернення за вих. № 7538, а саме: в ІНФОРМАЦІЯ_8 відсутні медичні документи, щодо Вашого ступеню придатності, отже Вам необхідно з`явитися до ІНФОРМАЦІЯ_7 з паспортом та військово-обліковим документом для проходження військово-лікарської комісії, або до ІНФОРМАЦІЯ_9 , який в ніс інформацію про виключення Вас з військового обліку на підставі рішення ВЛК від 21.07.2017.
Вважаючи дії відповідача щодо взяттям позивача на військовий облік військовозобов`язаних протиправними, ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з безпідставності позову, оскільки єдиною обставиною, на яку посилається позивач в обґрунтування його виключення із військового обліку є відомості, внесені ІНФОРМАЦІЯ_6 до військово-облікового документа позивача Серія НОМЕР_1 . Водночас, як вказує відповідач немає відомостей про проходження позивачем військово-лікарської комісії. Не надано позивачем суду копії довідки ВЛК, яка видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд. 
Надаючи оцінку спірним правовідносинам колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.
Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (далі – Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу.
За приписами ч.ч. 1-3 ст. 1 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі – Закон №2232-XII) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; взяття громадян на військовий облік; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов (направлення) на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
За змістом ч. 9 ст. 1 Закону №2232-XII щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
Відповідно до п. 3 ч. 6 ст. 37 Закону №2232-ХІІ виключенню з військового обліку у районних (міських) військових комісаріатах (військовозобов`язаних Служби безпеки України у Центральному управлінні або регіональних органах Служби безпеки України, військовозобов`язаних Служби зовнішньої розвідки України у відповідному підрозділі Служби зовнішньої розвідки України) підлягають громадяни України, які: визнані непридатними до військової служби.
Так, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації (пункт 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №154 від 23.02.2022 (далі – Положення №154 від 23.02.2022, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з п. 9 Положення №154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; розглядають звернення військовослужбовців, працівників та членів їх сімей, а також громадян з питань, що належать до компетенції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також ведуть прийом громадян, які звертаються із зазначених питань, видають необхідні довідки та інші документи.
Колегія суддів зазначає, що у зв`язку з проведенням заходів загальної мобілізації посадовими особами територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки здійснюється вивчення особових справ кожного військовозобов`язаного, який підлягає призову на військову службу під час мобілізації, внесення змін до їх облікових карток та відповідних відомостей про особу до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також приведення військово-облікових документів у відповідність з наявними відомостями та проставлення актуальних даних щодо придатності чи непридатності до військової служби.
Порядок організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487 (далі – Порядок №1487) визначає механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - військовий облік) центральними і місцевими органами виконавчої влади, іншими державними органами (далі - державні органи), органами місцевого самоврядування, органами військового управління (органами управління), військовими частинами (підрозділами) Збройних Сил та інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, підприємствами, установами та організаціями, закладами освіти, закладами охорони здоров`я незалежно від підпорядкування і форми власності (далі - підприємства, установи та організації).
Відповідно до п.2 Порядку №1487 військовий облік є складовою змісту мобілізаційної підготовки держави. Він полягає у цілеспрямованій діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій щодо: фіксації, накопичення та аналізу наявних людських мобілізаційних ресурсів за військово-обліковими ознаками; здійснення заходів із забезпечення виконання встановлених правил військового обліку призовниками, військовозобов`язаними та резервістами; подання відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів до органів ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
У силу п. 16 Порядку №1487 військовий облік поділяється на облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, з урахуванням обсягу та деталізації - на персонально-якісний, персонально-первинний та персональний.
Персонально-якісний військовий облік передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів за задекларованим (зареєстрованим) місцем проживання, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного військового обліку покладається на відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, органи СБУ, відповідні підрозділи розвідувальних органів.
За змістом п. 79 Порядку №1487 районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки: організовують та ведуть військовий облік на території адміністративно-територіальної одиниці; здійснюють взяття, зняття або виключення з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів у випадках, передбачених законодавством; організовують та забезпечують зберігання облікової документації призовників, військовозобов`язаних та резервістів, персональних даних, які містяться в них; виконують функції з ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Пунктом 81 Порядку №1487 визначено, що взяття на військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів здійснюється за їх особистої присутності (крім випадків, визначених у пунктах 15, 15-1 цього Порядку та підпункті 10-1 пункту 1 додатка 2). При цьому взяття на військовий облік здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України (паспорта громадянина України для виїзду за кордон у випадку подання заяви про взяття на військовий облік через закордонну дипломатичну установу України згідно з підпунктом 10-1 пункту 1 додатка 2) та військово-облікового документа у разі, якщо він видавався та не був втрачений.
Особиста присутність призовників, військовозобов`язаних та резервістів для зняття або виключення з військового обліку у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів не обов`язкова.
До 05.01.2023 механізм організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів регулювався Порядком організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних затвердженим постановою КМУ від 07.12.2016 за № 921 (далі - Порядок №921), який містить аналогічні норми щодо порядку виключення з військового обліку військовозобов`язаних, а саме згідно з п. 56 Порядку №921 взяття на військовий облік, зняття та виключення з військового обліку призовників і військовозобов`язаних у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки здійснюється за їх особистої присутності.
При цьому, взяття на військовий облік, зняття або виключення з нього здійснюється за умови наявності паспорта громадянина України та військово-облікових документів, визначених у пункті 16 цього Порядку.
Про взяття призовників і військовозобов`язаних на військовий облік, зняття та виключення з нього в їх військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки.
Відповідно до пункту 2 Положення №154 від 23.02.2022 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.
Відтак, колегія суддів зазначає, що виключення військовозобовязаного з військового обліку здійснюється за чітко визначеним законодавством алгоритмом, який відповідно до Порядку № 1487 (до 05.01.2023 Порядку № 921) передбачає обов`язкову особисту присутність військовозобов`язаного у районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки та не зводиться виключно до проставлення відповідної відмітки у військово-обліковому документі (військовому квитку або тимчасовому посвідченні військовозобов`язаного).
Законодавством встановлено, що виключення військовозобов`язаного з військового обліку повинне відбуватися у спосіб визначений відповідним порядком, що вимагає від особи здійснити відповідні встановлені законодавством дії.
Закон України "Про Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів" від 16.03.2017 № 1951-VIII (далі - Закон № 1951-VIII) визначає правові та організаційні засади створення, функціонування Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, регулює відносини у сфері державної реєстрації громадян України, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави, та осіб, приписаних до призовних дільниць (далі - призовники, військовозобов`язані та резервісти).
Відповідно до ст. 1 Закону № 1951-VIII (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин) Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) - інформаційно-комунікаційна система, призначена для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів, створена для забезпечення військового обліку громадян України.
Основними завданнями Реєстру відповідно до статті 2 Закону № 1951-VIII є: 1) ідентифікація призовників, військовозобов`язаних, резервістів та забезпечення ведення військового обліку громадян України; 2) інформаційне забезпечення комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань особовим складом у мирний час та в особливий період; 3) інформаційне забезпечення громадян України, у тому числі осіб, звільнених з військової служби, які мають право на пенсію, та членів сімей загиблих військовослужбовців відомостями щодо виконання ними військового обов`язку.
Статтею 16 вказаного Закону, внесено зміни в Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", а саме, частину першу статті 34 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" викладено в такій редакції: "1. Персонально-якісний облік призовників і військовозобов`язаних передбачає облік відомостей (біографічні дані, стан здоров`я, результати співбесід тощо) щодо призовників і військовозобов`язаних, які узагальнюються в особових справах призовників або в облікових картках військовозобов`язаних та реєструються в Єдиному державному реєстрі військовозобов`язаних. Ведення персонально-якісного обліку покладається на районні (міські) військові комісаріати".
З матеріалів справи встановлено, що 21.07.2017 до військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_1 внесено запис: "21.07.2017 лікувальною комісією при ІНФОРМАЦІЯ_10 визнаний непридатним до військової служби з виключенням з обліку по гр. 38А, гр. ІІ розкладу хвороб, наказу МОУ №402/2008. 
Крім того, даний запис завірений мокрою печаткою та підписом військового комісара.
Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що посадові особи ІНФОРМАЦІЯ_9 під час внесення до військового квитка позивача відповідного запису було перевірили підстави для його внесення та дійшли висновків, що наявні у військовозобов`язаного документи достатні для внесення запису.
Колегія суддів враховує правову позицію, викладену у пунктах 37-39 постанови Верховного Суду від 21.05.2025 у справі № 280/2880/24, відповідно до якої законодавець виокремлює поняття «зняття з військового обліку» та «виключення з військового обліку», при цьому, при знятті з військового обліку Законом передбачено можливість повторного взяття військовозобов`язаного на такий облік. Отже, різними є як підстави, так і правові наслідки зняття або виключення з військового обліку. З аналізу положень Закону № 2232-XII висновується, що громадяни, які підлягають виключенню з військового обліку, втрачають статус військовозобов`язаного, в той же час зняті з військового обліку продовжують перебувати в статусі військовозобов`язаних.
Отже, після виключення позивача з військового обліку на підставі гр. 38А гр. ІІ наказу Міністерства оборони України №402/2008 як непридатного до військової служби відповідач не мав правових та фактичних підстав повторно взяти його на військовий облік.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невнесення актуальних даних позивача до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Судом першої інстанції означеного враховано не було, що призвело до помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. 
Разом з тим, що позовної вимоги зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 внести актуальні військово-облікові відомості ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та виключити з військового обліку на підставі рішення військово-лікарської комісії від 21.07.2017 року про непридатність до військової служби, суд зазначає таке.
Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: 1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.2 ст.5 КАС України).
Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішень.
При цьому, колегія суддів враховує, що виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Питання прийняття рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії належить до дискреційних повноважень відповідача за наслідками розгляду поданих особою заяви і документів та з дотриманням встановленої процедури.
Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Щодо здійснення дискреційних повноважень адміністративними органами, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке надає певний адміністративному органу ступінь свободи під час прийняття рішення, таким чином даючи йому змогу вибрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке буде найбільш прийнятним.
Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.
Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.
Згідно з пунктом 4 ч. 2 ст. 245 КАС України в разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії. При цьому в разі, коли законом встановлено повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд зобов`язує відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У разі ж коли суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати під час вчинення дії (прийняття рішення), з урахуванням встановлених судом обставин.
Приписи абзацу другого ч. 4 ст. 245 КАС України встановлюють, що у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
Таким чином, ураховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зареєстровану за вх. №12493 з урахуванням висновків суду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно із ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Отже, враховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального права, колегія суддів дійшла висновку про часткове скасування рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 з прийняттям у цій частині нової постанови про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст. ст. 241, 242, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 по справі № 480/9582/25 - скасувати. 
Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково. 
Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо невнесення актуальних даних ОСОБА_1 до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 , зареєстровану за вх. №12493 з урахуванням висновків суду.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Л.О. Фоміна 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова