06.07.26
Справа № 521/5961/26 
Провадження № 2/521/5209/26

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.07.2026 м. Одеса
Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Роїк Д.Я.,
секретарі Каліній П.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», від імені якого діє представник Ткаченко Юлія Олегівна, звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором кредиту № 71628297 в розмірі 16 453,25 грн.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що 01.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 471628297. 
Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн строком на 15 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,199 %, комісія за надання кредиту 10,00 % від суми наданого кредиту, у разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписаний дистанційно з використанням одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 
Відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами. Сума боргу становить 16 453,25 грн, з яких: 3 701,91 грн сума заборгованості за основою сумою боргу; 6 864,82 грн сума заборгованості за відсотками; 1000,00 грн за комісією; 4 886,52 сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
25.02.2026 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 25/02/26, відповідно до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права вимоги, в тому числі за договором про надання коштів у кредит №71628297 від 01.07.2025.
30.04.2026 судом відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, у позовній заяві та окремо поданій заяві адвокат Ткаченко Ю.О. просила проводити розгляд справи без участі представника, не заперечує щодо винесення заочного рішення.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце повідомлявся належним чином з урахуванням приписів п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України. Відзив не подавав.
Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного їх дослідження, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
01.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 471628297. 
Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн строком на 15 днів, із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,199 %, комісія за надання кредиту 10,00 % від суми наданого кредиту, у разі порушення відповідачем строків повернення кредиту (понадстрокове користування позикою) нараховується 4,00% пені на залишок заборгованості за тілом кредиту за кожен день понадстрокового користування. Договір підписаний дистанційно з використанням одноразового ідентифікатора (електронного підпису). 
Відповідач належним чином не виконав зобов`язання щодо повернення сум боргу за Договором позики та заборгованості за процентами. Сума боргу становить 16 453,25 грн, з яких: 3 701,91 грн сума заборгованості за основою сумою боргу; 6 864,82 грн сума заборгованості за відсотками; 1000,00 грн за комісією; 4 886,52 сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
25.02.2026 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» і ТОВ «Фінпром Маркет» було укладено договір факторингу № 25/02/26, відповідно до умов якого ТОВ «Фінпром Маркет» набуло права вимоги, в тому числі за договором про надання коштів у кредит №71628297 від 01.07.2025.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 05.09.2025, ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ», зареєстроване як юридична особа 03.09.2025, ідентифікаційний код юридичної особи 43311346, основний вид економічної діяльності 64.99 надання інших фінансових послуг (крім страхування та пенсійного забезпечення), н.в.і.у. (основний).
Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Згідно з ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою зокрема договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до частин 1, 3, 4, 7ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк чи інша фінансова установа надає кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до приписів ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі статтями 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін.
Нормами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Тобто, підставою для заміни сторони, а саме процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, у наслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У відповідності до ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Позивач, відповідно до умов договору факторингу, є правонаступником ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» за договором про надання коштів у кредит №71628297 від 01.07.2025, а тому має право вимоги до відповідача.
Відповідно до наданих розрахунків заборгованості, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав і не повернув суму позики та відсотки за користування кредитом.
Оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за кредитним договором, відомостей про погашення заборгованості відповідачем повністю або частково не надано, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 10 566,73 грн, що складається з: 3 701,91 грн сума заборгованості за основою сумою боргу; 6 864,82 грн сума заборгованості за відсотками, розмір якої відповідачем не спростований, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині, які підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача 1000,00 грн заборгованості за комісією.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями частини 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пункту 18 розділу « Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Ураховуючи наведені приписи чинного законодавства, вимоги про стягнення комісії є необгрунтованими та не підлягають задоволенню.
Щодо стягнення з відповідача 4 886,52 грн заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування.
Як вище зазначено, укладаючи Договір кредиту № 71628297 від 01.07.2025 сторони обумовили строк кредитування 15 днів, тобто до 15.07.2025.
В рамках розгляду даної справи судом вже було встановлено, що Договором сторони чітко узгодили графік погашення платежів, відповідно до якого строк кредитування 15 днів, розмір відсотків, які підлягають сплаті за весь строк кредитування 6 864,82 грн., та загальна вартість кредиту 16 453,25 грн.
Суд констатує, що закінчення терміну дії договору, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконанням належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України.
За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.
Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати ВС у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 року, яку суд вважає за необхідним застосувати у даній справі.
З приписами ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Спосіб захисту порушеного права обирає позивач. Право кредитора на пред`явлення вимоги щодо стягнення боргу не заперечується як таке, що, однак, не звільняє від обов`язку пред`явити позов із належних підстав, обґрунтувати та довести його належним процесуальним порядком. Лише в такому разі можуть мати місце законні підстави для задоволення позову повністю або в обґрунтованій і доведеній частині. Правова підстава для нарахування та стягнення процентів поза межами строку дії договору, оскільки щодо цього пред`явлено і вмотивовано позов, перевіряється судом безвідносно до того, чи є з цього приводу заперечення чи інші доводи.
Як вбачається із наявного у матеріалах справи Розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Фінпром Маркет», первісний кредитом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» продовжувало здійснювати нарахування у заборгованість відповідача відсотки згідно п. 2.3 Договору, тобто поза обумовленого сторонами у Договорі строку кредитування, що в загальному нарахування відсотків склало у розмірі 4 886,52 грн.
Таким чином, суд приходить до переконання, що вимога про стягнення відсотків у розмірі 4 886,52 грн., які були нараховані на підставі п. 2.3 Договору кредиту № 71628297 від 01.07.2025 після закінчення строку кредитування, є безпідставною та задоволенню не підлягає.
Таким чином, суд доходить висновку, що в межах розгляду даної справи заборгованість ОСОБА_1 перед новим кредитором ТОВ «Фінпром Маркет» у зв`язку із невиконанням взятих на себе зобов`язань за Договором кредиту, складає 10 566,73 грн., з яких: 3 701,91 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 6 864,82 грн. сума заборгованості за відсотками.
Щодо судових витрат.
Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати в справі.
Оскільки позов підлягає частковому задоволенню, то з відповідача підлягає стягненню сума судового збору, сплаченого позивачем у розмірі 1 709,79 грн (64,22%).
Відповідно до норм ч.2 ст.141ЦПКУкраїни інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Іншими витратами є зокрема витрати на професійну правничу допомогу ( п. 1 ч.3 ст. 133 ЦПК України).
Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).
Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 4 500,00 грн. є неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.
Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 500,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.
Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 263-265, 274-279, 280-284, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» заборгованість за Договором кредиту №71628297 в розмірі 10 566 (десять тисяч п`ятсот шістдесят шість) гривень 73 копійок, з яких: 3 701,91 грн. сума заборгованості за тілом кредиту; 6 864,82 грн. сума заборгованості за відсотками.
Стягнути зі ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» судові витрати: судовий збір у розмірі 1 709,79 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 500,00 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Хаджибейським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.Я. Роїк