ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 вересня 2026 року | Справа №160/10043/26

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Кучми К.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій з урахуванням її уточнень від 22.05.2026 року, просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 16.04.2026 року № 914220150822, ухвалене Головним управлінням ПФУ в Харківській області за результатами повторного розгляду його заяви від 10.03.2026 року про перерахунок пенсії;
- зобов`язати Головне управління ПФУ в Харківській області здійснити перерахунок розміру призначеної йому пенсії за вислугу років з 01.09.2025 року на підставі заяви від 10.03.2026 року згідно складових заробітної плати, зазначених у довідці Донецької обласної прокуратури від 24.02.2026 року № 21-2491ВН-26, без обмеження максимальним розміром пенсії (десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність), виплатити різницю в пенсії за минулий час.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що з березня 2005 року позивач отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до ст.50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.1991 № 1789-XII, та перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області. У зв`язку з підвищенням з 01.08.2025 посадових окладів працівників прокуратури позивач 10.03.2026 звернувся із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Донецької обласної прокуратури № 21-2491ВН-26 від 22.02.2026. Так, за результатами розгляду заяви Головним управлінням ПФУ в Харківській області 18.03.2026 прийнято рішення № 914220150822, яким визначено основний розмір пенсії у сумі 77 248,50 грн, однак одночасно розмір пенсії обмежено десятьма прожитковими мінімумами для осіб, які втратили працездатність, та визначено до виплати 25 950 грн. У подальшому, 16.04.2026 відповідачем повторно розглянуто заяву позивача від 10.03.2026 та прийнято рішення № 914220150822, яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії з посиланням на пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону № 4571-ІХ, відповідно до якого у 2025 році положення частини другої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам. Позивач вважає зазначене рішення протиправним, оскільки ч.20 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» гарантує право працівників прокуратури на перерахунок призначених пенсій у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорських працівників. При цьому обмеження, передбачене Законом № 4571-ІХ, стосується лише 2025 року та не може бути підставою для відмови у перерахунку пенсії у 2026 році. Також спірне рішення від 16.04.2026 не містить відомостей про скасування чи зміну рішення від 18.03.2026, яким йому фактично було проведено перерахунок пенсії, у зв`язку з чим за однією заявою прийнято два протилежні рішення, що створює правову невизначеність. Крім того, позивач вважає безпідставним обмеження розміру його пенсії десятьма прожитковими мінімумами, оскільки пенсію призначено у 2005 році, тобто до набрання чинності положеннями законодавства, якими встановлено відповідне обмеження. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.04.2026 року суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Донецькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
18.05.2026 до суду від Головного управління ПФУ в Донецькій області разом з матеріалами пенсійної справи надійшов відзив на позову заяву, в якому зазначено, що за результатом повторного розгляду заяви позивача від 10.03.2026 року №2476 Головним управління ПФУ в Харківській винесено рішення від 16.04.2026 року №914220150822 про відмову в перерахунку йому пенсії. Отже, заява позивача від 10.03.2026 року була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням ПФУ в Харківській області. Отже, Головне управління ПФУ в Донецькій області не здійснювало розгляд заяви позивача, не приймало рішення про відмову в призначенні пенсії, а тому відсутні правові та фактичні обставини для покладання на нього обов`язку щодо прийняття рішення за заявою позивача. Враховуючи викладене, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та залучити в якості відповідача - Головне управління ПФУ в Харківській області.
Ухвалою суду від 25.04.2026 року прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог від 22.05.2026 року у цій справі.
Ухвалою суду від 25.04.2026 року задоволено клопотання позивача про заміну неналежного відповідача у адміністративній справі №160/10043/26. Замінено первісного відповідача у справі Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області належним відповідачем Головним управління Пенсійного фонду України в Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром, під.3, пов.2, м.Харків, 61022, код ЄДРПОУ 14099344). Встановлено Головному управлінню ПФУ в Харківській області строк для подання відзиву на позов (у разі заперечення проти позову) протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, а також зобов`язати відповідача надати до суду разом із відзивом на позов документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу.
Відповідачу позов з додатками та зазначена ухвала суду доставлена до його електронного кабінету 30.06.2026, що підтверджується відповідними довідками наявними в матеріалах справи. Але відзиву на позовну заяву чи будь-яких документів, що стосуються даного предмету спору, відповідач до теперішнього часу на адресу суду не надіслав.
Згідно із ч.2 ст.175 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву, у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. 
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд встановив наступні обставини справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з березня 2005 року отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05.11.91 №1789-XII (далі - Закон № 1789-XII). З моменту призначення до теперішнього часу позивач перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області.
10.03.2026 позивач звернувся до Головного управління ПФУ в Донецькій області із заявою про перерахунок призначеної йому пенсії з урахуванням довідки Донецької обласної прокуратури № 21-2491ВН-26 від 22.02.2026. 
Відповідно до рішення від 18.03.2026 № 914220150822 позивачу перерахований розмір належної йому пенсії за вислугу років. Відповідно до зазначеного рішення основний розмір пенсії від середнього заробітку визначений у сумі 77 248,50 грн. Разом з цим, одночасно первісний відповідач обмежив розмір призначеної позивачу пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність (2 595 грн) та призначив йому розмір пенсії до виплати у сумі 25 950 грн.
За принципом екстериторіальності 16.04.2026 Головним управлінням ПФУ в Харківській області повторно розглянуто заяву позивача від 10.03.2026 про перерахунок призначеної йому пенсії та рішенням від 16.04.2026 О\р 914220150822 та відмовлено позивачу в проведенні перерахунку пенсії відповідно до його заяви від 10.03.2026 № 2476 в зв`язку з відсутністю підстав.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Нормативно-правовим актом, який визначає правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України є Закон України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII (далі - Закон № 1697-VII).
Із набранням чинності цим Законом № 1697-VII визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 № 1789-ХІІ, крім, зокрема, частин 3, 4, 6 та 11 статті 50-1.
До скасування вищевказаних норм, стаття 50-1 Закону № 1789-XII передбачала, що обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи.
Законом України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 № 76-VIII внесено зміни до Законів №1697-VII та №1789-XII, визначивши, що з 01.01.2015 умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України (частина вісімнадцята статті 50-1 та частина двадцята статті 86 відповідно).
Водночас, Рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 у справі № 3-209/2018 (2413/18, 2807/19) (далі - Рішення № 7-р(ІІ)/2019) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, яким передбачено, що умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури визначаються Кабінетом Міністрів України.
Положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
При цьому, пунктом 3 встановлено такий порядок виконання цього Рішення:
- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII зі змінами не підлягає застосуванню з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення;
- частина двадцята статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 №1697-VII підлягає застосуванню в первинній редакції:
"20. Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки".
У своєму Рішенні № 7-р(ІІ)/2019 Конституційний Суд України також зазначив, що працівник прокуратури, який досяг передбаченого законом віку для припинення повноважень після здійснення професійної діяльності протягом визначеного строку, набуває право на отримання пенсії. Пенсійне забезпечення таких працівників здійснюється відповідно до статті 86 Закону.
Судом враховується, що частина двадцята статті 86 Закону № 1697-VII у первинній редакції передбачала низку підстав для перерахунку призначених пенсій. Однак, згідно з чинною редакцією оспорюваного положення Закону умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури вже не врегульовуються Законом, а повноваження щодо їх визначення делеговано Кабінету Міністрів України.
Враховуючи міжнародні стандарти діяльності органів прокуратури та юридичні позиції Конституційного Суду України, метою нормативного регулювання, зокрема питань соціального захисту працівників прокуратури, є уникнення втручання інших органів влади в діяльність прокуратури з метою додержання принципу поділу влади та закріплення виключно на рівні закону питань пенсійного забезпечення працівників прокуратури.
До повноважень Кабінету Міністрів України законодавець відніс право визначати умови та порядок перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури без закріплення на законодавчому рівні відповідних критеріїв, чим поставив у залежність фінансування пенсійного забезпечення прокурорів від виконавчої влади. Таке нормативне регулювання призводить до втручання виконавчої влади в діяльність органів прокуратури, а також до недотримання конституційної вимоги щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
Конституційний Суд України констатував, що питання пенсійного забезпечення прокурорів, у тому числі умови та порядок перерахунку призначених їм пенсій, має визначати Верховна Рада України законом, а не Кабінет Міністрів України підзаконним актом.
Відповідно до частини другої статті 152 Конституції України закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
Аналогічна за змістом норма міститься у статті 91 Закону України "Про Конституційний Суд України" від 13.07.2017 № 2136-VIII.
Як зазначено вище, у пункті 2 резолютивної частини Рішення № 7-р(ІІ)/2019 визначено, що положення частини двадцятої статті 86 Закону № 1697-VII зі змінами, визнане неконституційним, втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
Отже, відповідні положення втратили чинність з 13.12.2019, а тому Закон № 1697-VII з указаної дати не містить вимоги про необхідність визначення умов та порядку перерахунку призначених пенсій працівникам прокуратури Кабінетом Міністрів України.
Водночас, суд акцентує увагу на тому, що підставою для проведення перерахунку пенсій працівників прокуратури є підвищення заробітної плати прокурорським працівникам.
Враховуючи відсутність нормативного акта, який би регулював порядок перерахунку раніше призначених пенсій працівникам прокуратури, суд з урахуванням частини шостої статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України дійшов висновку про можливість застосування до спірних правовідносин Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, яким встановлено, що з метою перерахунку призначеної пенсії до Управління пенсійного фонду подається заява встановленого зразка.
Згідно із частинами першою та другою статті 81 Закону №1697-VII заробітна плата прокурора регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами. Заробітна плата прокурора складається з посадового окладу, премій та надбавок.
Водночас, відповідно до другого речення абзацу третього пункту 3 розділу ІІ "Прикінцеві і перехідні положення" Закону № 113-ІХ передбачалося, що за прокурорами та керівниками регіональних, місцевих та військових прокуратур, прокурорами і керівниками структурних підрозділів Генеральної прокуратури України зберігається відповідний правовий статус, який вони мали до набрання чинності цим Законом, при реалізації функцій прокуратури до дня їх звільнення або переведення до Офісу Генерального прокурора, обласної прокуратури, окружної прокуратури. На зазначений період оплата праці працівників Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури.
Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 13.09.2023 № 8-р(ІІ)/2023 у справі за конституційними скаргами щодо відповідності Конституції України (конституційності) абзацу третього пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві і перехідні положення» Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-ІХ (щодо винагороди прокурора як гарантії його незалежності)" визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II «Прикінцеві і перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури" від 19.09.2019 № 113-ІХ.
У цьому Рішенні Конституційний Суд України, відповідаючи на порушені заявниками питання, з покликанням, з-поміж іншого, на свої рішення від 26.03.2020 № 6-р/2020, від 13.12.2019 № 7-р(II)/2019, від 01.03.2023 № 1-р(II)/2023, виснував, що врегулювання законом, а не підзаконним актом питань матеріального, соціального, пенсійного забезпечення прокурорів становить гарантію забезпечення їх незалежності, унеможливлює втручання органів виконавчої влади в діяльність прокуратури, що інакше призведе до недодержання принципу поділу влади.
Конституційний Суд України зазначив також, що наділення Кабінету Міністрів України повноваженням урегульовувати питання винагороди прокурорів не можна визнати таким, що відповідає конституційній вимозі щодо здійснення органами державної влади своїх повноважень у встановлених Конституцією України межах і відповідно до законів України.
З огляду на ці міркування Конституційний Суд України дійшов висновку, що друге речення абзацу третього пункту 3 розділу II "Прикінцеві і перехідні положення" Закону №113-IX є таким, що суперечить статті 6 Конституції України в поєднанні з частиною другою статті 131-1 Конституції України.
Крім того, визначення розміру окладу на зазначений період відповідно до постанови Кабінету Міністрів України, яка встановлює оплату праці працівників органів прокуратури, у спірний період, визнано неконституційним.
Як встановлено судом, Донецькою обласною прокуратурою відповідно до Рішення Конституційного Суду від 13.12.2019 № 7-р(ІІ)/2019 та статті 81 та 86 Закону №1697-VII надано довідку №21-2491ВН-26 від 24.02.2026 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії станом на 01.08.2025 року, який становить 128747,50 грн.
Ця довідка була надана позивачем до пенсійного органу для здійснення перерахунку пенсії.
За результатами розгляду заяви, Головним управлінням ПФУ в Харківській області було прийнято рішення від 16.04.2026 року № 914220150822 про відмову у перерахунку пенсії у зв`язку з тим, що пунктом 2 розділу II Прикінцевих положень Закону № 4571 установлено, що у 2025 році положення статті 7 Закону № 4059 не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
Положеннями частини 12 статті 86 Закону № 1697-VII передбачено, що призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Відтак при перерахунку пенсії повинні враховуватися складові заробітної плати позивача за посадою, з якої позивачу призначено пенсію.
Статтею 81 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ визначено, що з 01.01.2022 посадовий оклад прокурора окружної прокуратури становив 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовувався для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, з 01.01.2022 - 1600 гривень.
Протягом 2023 - 2024 років цей показник не змінювався. Законом України від 20.08.2025 № 4571-IX «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон №4571) внесено зміни, зокрема, до частини другої статті 7 Закону України від 19.11.2024 № 4059-ІХ «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон №4059) в частині визначення базової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, а саме, з 01.01.2025 по 31.07.2025 1600 гривень, з 01.08.2025 по 31.12.2025 2102 гривні.
Разом з тим, згідно із п.3 Закону України №4571-IX від 20.08.2025 «Про внесення змін до Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік» (далі - Закон №4571-IX), який набрав чинності 13.09.2025, внесено зміни у статтю 7 Закону від 19.11.2024 №4059-ІХ «Про Держаний бюджет України на 2025 рік», а саме:
1) абзац сьомий частини першої виключено;
2) доповнено частиною другою такого змісту: "Прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб, який застосовується для визначення посадового окладу прокурора окружної прокуратури, становить: з 1 січня 2025 року по 31 липня 2025 року - 1600 гривень, з 1 серпня 2025 року по 31 грудня 2025 року - 2102 гривні".
Таким чином, підвищення заробітної плати прокурорів органів прокуратури відбулось з 01.08.2025 у зв`язку з внесенням Законом № 4571-IX змін до ч.2 ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та збільшенням розміру прожиткового мінімуму з 1600 грн до 2102 грн для визначення базового окладу прокурора окружної прокуратури.
Разом з тим, п.2 розділу II Прикінцеві положення Закону №4571-IX установлено, що у 2025 році положення ст.7 Закону № 4059 не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії.
Як зазначалось вище, вказані положення Закону №4571-IX стали єдиною підставою для відмови позивачу в перерахунку його пенсії за оскаржуваним рішенням відповідача.
Відповідно до ст.64 Конституції України та законами право на пенсійне забезпечення відповідних категорій громадян, встановлене законами України, є таким, що не підлягає звуженню та обмеженню.
Зокрема, пунктом 2 Прикінцевих положень Закону №4571 встановлено, що «у 2025 році положення частини другої статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» не є підставою для перегляду (перерахунку) раніше призначених пенсій прокурорам та видачі органами прокуратури довідок про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії».
Тобто, законодавець визначив заборону на видачу довідок органами прокуратури та здійснення перерахунку призначених прокурором пенсій лише у 2025 році.
Позивач звернувся з відповідною довідкою та заявою у 2026 році. Таким чином, Головне управління ПФУ в Харківській області необґрунтовано застосовано вказану правову норму до правовідносини, які виникли в 2026 році, адже вказана норма не поширює свою дію на момент звернення із відповідною довідкою за перерахунком пенсії.
Таким чином, з урахуванням обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що відповідач відмовивши позивачу у перерахунку пенсії, діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, що визначені чинним законодавством, а рішення про таку відмову від 16.04.2026 року № 914220150822, не відповідає критеріям правомірності, визначеним у ч.2 ст.2 КАС України, є протиправним, а тому підлягає скасуванню.
На підставі частини 3, абзацу 2 частини 4 статті 245 КАС України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З огляду на вказане, суд вважає, що ефективним способом відновлення порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити позивачу перерахунок розміру призначеної йому за вислугу років пенсії з 01.09.2025 року на підставі заяви від 10.03.2026 року згідно складових заробітної плати, зазначених у довідці Донецької обласної прокуратури від 24.02.2026 року № 21-2491ВН-26 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з урахуванням раніше виплачених сум.
Щодо позовних вимог в частині здійснення позивачу перерахунку та виплати пенсії за вислугу років без обмежень максимальним розміром, судом враховується, що спірним рішенням позивачу було відмовлено тільки в перерахунку пенсії на підставі наданої довідки.
При цьому, суд зауважує, що позивачу на підставі довідки Донецької обласної прокуратури від 24.02.2026 року № 21-2491ВН-26 перерахунок ще не був здійснений, відповідно пенсія йому максимальним розміром не обмежувалась, відповідно в цій частині права позивача не порушені. Тому, суд відмовляє в цій частині вимог, оскільки заявлені вимоги є передчасними.
Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).
Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно із частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування у спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
В силу ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги вище наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовної заяви з викладених вище підстав.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Як видно з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви до суду у розмірі 1064,96 грн.
Разом з тим, враховуючи, що позовну заяву позивачем до суду подано через підсистему «Електронний суд», то в силу положень ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» позивач мав сплатити 1 064,96 грн судового збору.
Згідно із ч.3 ст.139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що позов задоволено частково, слід повернути позивачу частину судових витрат по справі у розмірі 532,48 грн (1 064,96 грн : 2), за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
У період з 10.08.2026 року по 04.09.2026 року (включно) суддя Кучма К.С. перебував у щорічній відпустці, у зв`язку з чим ухвала винесена у перший робочий день 07.09.2026 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 139, 241 - 246, 250, 262 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву - задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення від 16.04.2026 року № 914220150822, прийнятого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області за результатами повторного розгляду заяви ОСОБА_1 від 10.03.2026 року про перерахунок пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок розміру призначеної ОСОБА_1 за вислугу років пенсії з 01.09.2025 року на підставі заяви від 10.03.2026 року згідно складових заробітної плати, зазначених у довідці Донецької обласної прокуратури від 24.02.2026 року № 21-2491ВН-26 про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), з урахуванням раніше виплачених сум.
У задоволенні решти позовної заяви - відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, Україна, Харківська обл., місто Харків, Майдан Свободи, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, ЄДРПОУ 14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати по справі у розмірі 532,48 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.ст.295, 297 КАС України.

Суддя К.С. Кучма